ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2026 року | Справа №160/13971/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

25.05.2026 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), у якій просить:
- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі, пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях, передбачену пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі, пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.04.2024 позивач уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу з числа осіб, які проходили строкову військову службу. На момент укладання контракту позивачу було 22 роки. Позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153, а саме протягом 146 днів. Листом від 30.04.2026 №03/3720 командування військової частини НОМЕР_1 у відповідь на скаргу повідомила, що пакет документів перевірено та прийнято рішення про неприйняття документів ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової винагороди. Підставою для відмови зазначено те, що військовослужбовець ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення бойових дій строком, що за сукупністю становить менше шести місяців (станом на 13.02.2025). Позивач вважає відмову відповідача у нарахуванні та виплаті одноразової грошової винагороди безпідставною, протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки відповідачем неправильно застосовано положення Постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 та не враховано зміни, внесені Постановою Кабінету Міністрів України №942 від 30.07.2025. Позивач вказує, що він підпадає під дію зазначених норм, оскільки: на момент укладення контракту йому було менше 25 років; контракт був укладений під час дії воєнного стану зі строкової військової служби; брав безпосередню участь у бойових діях строком 146 днів; не має обмежень, встановлених абзацом 5 пункту 4 Постанови №153. Наведені обставини зумовили звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
03.06.2026 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що враховуючи той факт, що військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 позивач брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави агресора, на території держави-агресора строком, що за сукупністю становить менше шести місяців (станом на 13.02.2025) позивач не набув права на виплату винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». Враховуючи викладене, військова частина НОМЕР_1 вважає, що вказані обставини свідчать про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити виплату позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови №153.
11.06.2025 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач не заперечує, а фактично визнає наявність у позивача основних умов для отримання одноразової грошової винагороди, передбачених Постановою №153, а саме: укладання контракту зі строкової служби під час дії воєнного стану; вік на дату укладання контракту до 25 років (22 роки); безпосередню участь у бойових діях на протязі 146 днів; проходження позивачем військової служби станом на дату набрання чинності Постановою №153 та наразі; відсутність обставин, які відповідно до Постанови №153 виключають право на отримання винагороди. Інформація про наявність у позивача 146 днів безпосередньої участі у бойових діях прямо підтверджувалась самим відповідачем у довідці про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин від 22.12.2025 №1643/2/6/1/436/208. Зазначеною довідкою відповідач фактично визнав наявність у позивача відповідного строку участі у бойових діях та не ставив під сумнів ані сам факт участі позивача у бойових діях, ані її тривалість. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач не заявляє вимогу про виплату повного розміру 1000000 грн, а просить здійснити виплату пропорційно часу участі у бойових діях із розрахунку 1/6 від 1 млн грн за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях. Таким чином, доводи відповідача щодо відсутності повних шести місяців участі у бойових діях не спростовують заявлених позовних вимог. У відзиві відповідач посилається на окреме доручення Міністра оборони України №5601/уд та роз`яснення Департаменту соціального забезпечення МОУ №220/13/28126 від 08.12.2025. Позивач зазначає, що доручення Міністра Оборони України та лист Департаменту соціального забезпечення не є нормативно-правовими актами та не можуть встановлювати нові обмеження прав, не передбачені актами Кабінету Міністрів України. Відповідачем не наведено жодної норми Постанови №153, яка б прямо передбачала втрату права на винагороду виключно з підстав того, що у відповідача не має 6 місяців участі в бойових діях. Більше того, таке тлумачення фактично створює дискримінаційний підхід щодо осіб, які проходили строкову військову службу, а в подальшому у віці до 25 років проходили військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях під час воєнного стану. Відсутність у позивача шести місяців безпосередньої участі у бойових діях не може бути самостійною та безумовною підставою для повної відмови у виплаті винагороди, оскільки чинне нормативне регулювання прямо гарантує право на її пропорційне нарахування та виплату за умови дотримання інших встановлених Постановою №153 критеріїв.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України № НОМЕР_2 .
Позивач має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 .
18.04.2024 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного генерала-лейтенанта ОСОБА_2 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.
Контракт укладено на 3 роки та набрав чинності з 18.04.2024.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2025 №1642/2/6/1/436/208 солдат ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій:
- з 10.06.2024 по 13.06.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 19.06.2024 по 30.06.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 07.07.2024 по 31.07.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 01.08.2024 по 17.09.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 23.09.2024 по 25.09.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 07.10.2024 по 22.10.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 01.11.2024 по 15.11.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 29.12.2024 по 02.01.2025, перебуваючи в російській федерації, Курській області, н.п. Козача Локня;
- з 05.01.2025 по 12.01.2025, перебуваючи в російській федерації, Курській області, н.п. Козача Локня;
- з 01.02.2025 по 06.02.2025, перебуваючи в Сумській області, Сумському районі, Хотінській селищній ТГр, н.п. Журавка;
- з 10.02.2025 по 13.02.2025, перебуваючи в Сумській області, Сумському районі, Хотінській селищній ТГр, н.п. Журавка;
В довідці зазначено, що позивач всього брав безпосередню участь в бойових діях 146 днів. Станом на 01.12.2025 за солдатом ОСОБА_1 випадків притягнення до кримінальної відповідальності не обліковано, випадків притягнення до адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення не обліковано, дисциплінарних стягнень за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни та строк дії яких не закінчився: не обліковано.
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 23.04.2026 №638 солдат ОСОБА_1 з 10.06.2024 по 13.06.2024, з 19.06.2024 по 30.06.2024, з 07.07.2024 по 17.09.2024, з 23.09.2024 по 25.09.2024, з 07.10.2024 по 22.10.2024, з 01.11.2024 по 15.11.2024, з 29.12.2024 по 02.01.2025, з 05.01.2025 по 12.01.2025, з 01.02.2025 по 06.02.2025, з 10.02.2025 по 01.04.2025, 13.05.2025 по 23.05.2025, 3 01.06.2025 по 13.06.2025, з 04.07.2025 по 21.07.2025, з 23.07.2025 по 31.07.2025, з 12.10.2025 по 21.10.2025, з 23.10.2025 по 31.10.2025, з 03.11.2025 по 10.11.2025, з 13.11.2025 по 23.11.2023, з 26.11.2025 по 28.11.2025, 30.11.2025, з 03.12.2025 по 06.12.2025, з 08.12.2025 по 17.12.2025, з 19.12.2025 по 25.12.2025, з 27.12.2025 по 05.01.2026, з 09.01.2026 по 31.01.2026 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи: в Донецька область, Краматорський район, Лиманська міська ТГр; Курська область, російської федерації Сумська область; Сумський район Хотінська селишна ТГр; Дніпропетровська область, Синельниківський район, Покровська селищна ТГр; Дніпропетровська область, Синельниківський район, Великомихайлівська сільська ТГр.
12.03.2026 на електронну адресу Генерального штабу Збройних Сил України для направлення командиру військової частини НОМЕР_1 в інтересах позивача було направлено адвокатський запит №11-03-2026/09 від 11.03.2026 щодо: 
- нарахування та виплати одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої Постановою №153; 
- надання інформації про сумарну кількість днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутності стягнень та обставин поранення, необхідну для виплати одноразової грошової винагороди у відповідності до Постанови №153; 
- надання довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. 
У зв`язку з ненаданням відповіді по суті адвокатського запиту 27.04.2026 на електронну адресу Генерального штабу Збройних Сил України в інтересах позивача було направлено скаргу на бездіяльність військової частини НОМЕР_1 . 
Листом від 30.04.2026 №03/3720 командування військової частини НОМЕР_1 у відповідь на скаргу повідомила, що пакет документів перевірено та прийнято рішення про неприйняття документів ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової винагороди. 
Підставою для відмови зазначено те, що військовослужбовець ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення бойових дій строком, що за сукупністю становить менше шести місяців (станом на 13.02.2025).
Не погоджуючись з відмовою у виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №153, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався такими Указами Президента України: від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб; від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб; від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб; від 12 серпня 2022 року №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб; від 07 листопада 2022 року №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб; від 06 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб; від 01 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб; від 26 липня 2023 року №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб; від 06 листопада 2023 року №734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб; від 05 лютого 2024 року №49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб; від 06 травня 2024 року №271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб; від 23 липня 2024 року №469/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб; від 28 жовтня 2024 року №740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб; від 14 січня 2025 року №26/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб; від 15 квітня 2025 року №235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб; від 14 липня 2025 року №478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб; від 20 жовтня 2025 року №793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2025 року строком на 90 діб; від 12 січня 2026 року №40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб; від 27 квітня 2026 року №342/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 04 травня 2026 року строком на 90 діб; від 13 липня 2026 року №596/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» — з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2026 року строком на 90 діб. 
Таким чином, починаючи з 24.02.2022 строк дії воєнного стану в Україні безперервно продовжувався та станом на 14.08.2026 продовжує діяти на підставі Указу Президента України від 13.07.2026 №596/2026.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частиною 3 ст. 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова №153) та затверджено «Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до пункту 4 Постанови №153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
30.07.2025 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №942 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153», якою пункт 4 постанови №153 доповнено абзацами такого змісту:
“виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:
були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;
проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу “молодший лейтенант”;
проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.”.
Станом на день розгляду військовою частиною НОМЕР_1 листа позивача та надання відповіді від 30.04.2026 року №03/3720, постанова №153, з урахуванням внесених змін постановою №942, була чинною.
Отже, з аналізу постанови №153, з урахуванням внесених змін постановою №942, виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень, з числа осіб, які проходили строкову військову службу.
Як встановлено судом, що 30.11.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний на строкову військову службу.
18.04.2024 між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного генерала-лейтенанта ОСОБА_2 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.
Контракт укладено на 3 роки та набрав чинності з 18.04.2024.
Отже, позивач з 30.11.2021 проходив строкову військову службу, а після введення воєнного стану на території України прийнятий на військову службу за контрактом з 18.04.2024.
Водночас правова конструкція п. 4 постанови №153 не передбачає визначення дати, коли особа була прийнята на службу за призовом, лише встановлює умови: «були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану» та «з числа осіб, які проходили строкову військову службу».
Позивач відповідає вказаним умовам, оскільки був прийнятий на військову службу за контрактом під час воєнного стану 18.04.2024, та був призваний на строкову військову службу з 30.11.2021.
Отже, позивачу станом на день укладання контракту 18.04.2024 виповнилось 22 роки.
Контракт про проходження військової служби укладено до набрання чинності постановою №153.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2025 №1642/2/6/1/436/208 солдат ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій:
- з 10.06.2024 по 13.06.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 19.06.2024 по 30.06.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 07.07.2024 по 31.07.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 01.08.2024 по 17.09.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 23.09.2024 по 25.09.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 07.10.2024 по 22.10.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 01.11.2024 по 15.11.2024, перебуваючи в Донецькій області, Краматорському районі, Лиманській міській ТГр, н.п. Терни;
- з 29.12.2024 по 02.01.2025, перебуваючи в російській федерації, Курській області, н.п. Козача Локня;
- з 05.01.2025 по 12.01.2025, перебуваючи в російській федерації, Курській області, н.п. Козача Локня;
- з 01.02.2025 по 06.02.2025, перебуваючи в Сумській області, Сумському районі, Хотінській селищній ТГр, н.п. Журавка;
- з 10.02.2025 по 13.02.2025, перебуваючи в Сумській області, Сумському районі, Хотінській селищній ТГр, н.п. Журавка;
В довідці зазначено, що позивач всього брав безпосередню участь в бойових діях 146 днів. Станом на 01.12.2025 за солдатом ОСОБА_1 випадків притягнення до кримінальної відповідальності не обліковано, випадків притягнення до адміністративної відповідальності за військові адміністративні правопорушення не обліковано, дисциплінарних стягнень за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни та строк дії яких не закінчився: не обліковано.
Період, за якого позивач брав участь у бойових заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в сукупності становить менше 6 місяців, проте постановою №153 передбачено, що виплата винагороди здійснюється громадянам України з числа осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою.
Водночас абзац 3 пункту 4 Постанови №153 передбачає, що військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених).
Судом встановлено, що на дату набрання чинності Постановою №153 — 13.02.2025, позивач мав обчислення безпосередньої участі в бойових діях 146 днів, що сторонами не заперечується та підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2025 №1642/2/6/1/436/208.
Отже, позивач не мав необхідних шести місяців безпосередньої участі у бойових діях станом на 13.02.2025, однак така обставина сама по собі відповідно до абзацу третього пункту 4 Постанови №153 не є підставою для позбавлення його права на отримання винагороди.
Навпаки, зазначеною нормою прямо врегульовано правові наслідки наявності у військовослужбовця строку безпосередньої участі у бойових діях менше шести місяців. У такому випадку винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях. 
Таким чином, конструкція пункту 4 Постанови №153 передбачає два різні правові наслідки залежно від тривалості безпосередньої участі у бойових діях: у разі участі протягом не менше шести місяців - виплата винагороди у повному розмірі 1 млн гривень, а у разі участі менше шести місяців - виплата винагороди пропорційно встановленій тривалості такої участі.
При цьому положення абзацу третього пункту 4 Постанови №153 не містить застереження про те, що право на пропорційну виплату виникає лише після досягнення певної мінімальної кількості днів участі у бойових діях, за винятком безпосередньо встановленого механізму розрахунку — за кожні 30 днів такої участі.
Отже, посилання відповідача на те, що позивач не набув права на винагороду виключно через відсутність шести місяців безпосередньої участі у бойових діях, є помилковим.
Зазначена норма була запроваджена саме для врегулювання питання виплати винагороди військовослужбовцям, які відповідають визначеним у Постанові №153 критеріям, але на дату набрання нею чинності мали строк безпосередньої участі у бойових діях менше шести місяців.
Суд також враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.2025 №942 до пункту 4 Постанови №153 внесено зміни, відповідно до яких виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та, зокрема, були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану з числа осіб, які проходили строкову військову службу. Чинна редакція Постанови №153 прямо містить таку категорію військовослужбовців. 
З огляду на встановлені судом обставини, позивач відповідає зазначеній додатковій умові, оскільки: до укладення контракту проходив строкову військову службу; 18.04.2024, тобто під час дії воєнного стану, уклав контракт про проходження військової служби; на момент укладення контракту йому було 22 роки; контракт укладено до набрання чинності Постановою №153; станом на 13.02.2025 він проходив військову службу; безпосередньо брав участь у бойових діях у районах їх ведення, що підтверджено відповідною довідкою військової частини; тривалість такої участі станом на 13.02.2025 становила 146 днів; обставин, передбачених абзацом п`ятим пункту 4 Постанови №153, які виключають право на виплату винагороди, відповідачем не встановлено. 
При цьому суд звертає увагу, що постановою №942 не встановлено умови про необхідність мати саме шість місяців безпосередньої участі у бойових діях для осіб, які були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану з числа осіб, які проходили строкову військову службу. Навпаки, зазначена категорія включена до кола осіб, щодо яких застосовуються положення пункту 4 Постанови №153 у цілому, у тому числі його абзацу третього щодо пропорційної виплати. 
Суд не приймає посилання відповідача на окреме доручення Міністра оборони України №5601/уд та роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України №220/13/28126 від 08.12.2025 як на підставу для відмови у виплаті.
Вказані доручення та роз`яснення не є нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України та не можуть змінювати, звужувати чи доповнювати умови реалізації права на отримання винагороди, встановлені Постановою №153.
Суд зауважує, що підзаконний організаційно-розпорядчий документ не може встановлювати додаткову умову для реалізації права на грошову виплату, якщо така умова безпосередньо не передбачена нормативно-правовим актом, який регулює відповідні правовідносини.
У цьому випадку відповідач, відмовляючи позивачу у прийнятті документів для виплати винагороди, фактично застосував до нього лише одну з умов абзацу другого пункту 4 Постанови №153 - наявність шести місяців безпосередньої участі у бойових діях, не врахувавши при цьому положення абзацу третього цього ж пункту, яким прямо передбачено пропорційну виплату винагороди особам, які мають менший строк участі.
Отже, така відмова не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує право позивача на отримання передбаченої Постановою №153 одноразової грошової винагороди.
Суд також враховує, що факт безпосередньої участі позивача у бойових діях та кількість днів такої участі відповідачем фактично підтверджені. Зокрема, довідкою військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2025 №1642/2/6/1/436/208 підтверджено 146 днів безпосередньої участі позивача у бойових діях станом на 13.02.2025.
Таким чином, спір у цій справі фактично стосується не наявності у позивача факту та тривалості безпосередньої участі у бойових діях, а правової оцінки наслідків того, що така участь становила менше шести місяців.
Суд приходить до висновку, що за встановлених обставин позивач має право на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови №153, пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях, оскільки відповідає визначеним Постановою №153 умовам для її виплати.
За встановлених у справі обставин суд робить висновок, що відмова військової частини НОМЕР_1 , викладена у листі від 30.04.2026 №03/3720, не відповідає зазначеним критеріям, оскільки ґрунтується на неправильному застосуванні пункту 4 Постанови №153 та фактично ототожнює відсутність шести місяців участі у бойових діях із повною відсутністю права на винагороду.
Відтак, суд визнає протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі, пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях, передбачену пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Як наслідок, з метою ефективного відновлення порушеного права позивача суд задовольняє позовну вимогу про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі, пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану». 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі, пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях, передбачену пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №153 від 11.02.2025 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі, пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський