Справа № 569/16081/26

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
24 липня 2026 року м. Рівне
Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук Н.О., розглянувши матеріали, що надійшли від УПП в Рівненській області ДПП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: 
АДРЕСА_1 , непрацюючого, відомості про РНОКПП невстановлені, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, -
В С Т А Н О В И Л А :
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 11.06.2026 року серії ЕПР1 №690342, 11.06.2026 року о 16 год 51 хв в м. Рівне по вул. Дубенська, 74, громадянин ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом (мотоциклом) Jawa, д.н.з. НОМЕР_1 лвн, на вимогу працівника поліції про зупинку тз, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, не зупинився. Був затриманий шляхом переслідування на патрульному мотоциклі Honda Deauville, д.н.з. НОМЕР_2 , на вул. Дубенська, чим порушив вимоги п. 2.4 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КупАП. 
ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, оскільки складання протоколу про адміністративне правопорушення здійснювалося в присутності особи, тому йому було відомо час, дата і місце розгляду справи, що зазначені в протоколі, хоча від підпису про повідомлення відмовився. До суду не з`явився. Клопотань про розгляд справи у його відсутності, чи про відкладення розгляду справи з причин, що унеможливлюють прибуття за викликом не надіслав.
Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження». Вказаним рішенням закріплено принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним.
За таких обставин, суддя вважає можливим розглянути справу у відсутності правопорушника, на підставі наявних доказів, що відповідає положенню ст. 268 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить до такого висновку.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.
Відповідно до п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.
Згідно зі ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, до адміністративної відповідальності може бути притягнуто за невиконання водіями вимог поліцейського про зупинку транспортного засобу.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином, для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно поліцейський подавав у встановленому порядку вимогу про зупинку саме цього транспортного засобу, чи мав водій об`єктивну можливість побачити цю вимогу та виконати її, і чи мало місце невиконання такої вимоги.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, надано наступні докази: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №690342 від 11.06.2026 року та відеозапис події.
На переконання судді зазначені докази не є належними та достатніми доказами вчинення особою, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, виходячи з наступного.
Суддя наголошує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у судді.
Разом з тим, до матеріалів справи не додано належних доказів, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, на вимогу працівника поліції про зупинку транспортного засобу, завчасно подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, не зупинився, був затриманий шляхом переслідування на патрульному мотоциклі Honda Deauville, д.н.з. НОМЕР_2 , на вул. Дубенська. 
Дослідженим суддею відеозапис події з бодікамери поліцейського зафіксований факт розмови поліцейських з ОСОБА_1 біля мотоцикла, що лежить на узбіччі, момент складання протоколів, однак підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП в матеріалах справи відсутнє. 
За встановлених обставин суддя констатує, що докази вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, долучені до матеріалів справи, не є переконливими і достатніми на підтвердження обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, а лише фіксує обставини вчиненого правопорушення, які повинні бути підтверджені доказами долученими до протоколу. Орган уповноважений на складання протоколу повинен довести належними та допустимими доказами вину особи.
Орган уповноважений на складання протоколу повинен довести належними та допустимими доказами вину особи. 
Вищевикладене свідчить про те, що Національною поліцією не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Будь-які належні, допустимі та достовірні докази, зібрані у порядку ст. 251 КУпАП, які б з достатністю вказували на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, у справі відсутні.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Згідно зі ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю в разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За викладених обставин, суддя вважає вину ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122-2 КУпАП недоведеною, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст. 122-2, 247, 283, 284 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Суддя Наталія ГОРДІЙЧУК