Справа № 183/8102/26
№ 1-кп/183/2204/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 42024042110000018 відносно:

ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровськ, громадянки України, з середньою освітою, тимчасово не працевлаштованої, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимій: за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, звільнена 27.05.2022 року,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працевлаштованого, розлученого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, -

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у 2023 році, більш точну дату встановити не надалося за можливе, вступила у попередню змову із невстановленою особою, відповідно до якої ОСОБА_3 , діючи відповідно до розробленого плану вчинення злочину, у супроводі невстановленої в ході досудового розслідування особи, 03 квітня 2024 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, прибула до приміщення службового кабінету приватного нотаріуса ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та використовуючи завідомо підроблений невстановленою в ході досудового розслідування особою документ (договір купівлі-продажу Новомосковської товарної біржи від 25.12.2006 року) уклала із ОСОБА_8 договір купівлі-продажу № 297 від 03.04.2024 року.
Далі, продовжуючи заздалегідь обумовлену злочинну змову, діючи відповідно до розробленого плану вчинення злочину, ОСОБА_3 , у супроводі невстановленої в ході досудового розслідування особи, 20 вересня 2024 року, у невстановлений в ході досудового розслідування час, прибула до приміщення службового кабінету приватного нотаріуса ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та розірвала договір купівлі-продажу № 297 від 03.04.2024 року, уклавши відповідну угоду із ОСОБА_8 .
В подальшому, продовжуючи заздалегідь обумовлену злочинну змову, діючи відповідно до розробленого плану вчинення злочину, ОСОБА_3 , у супроводі невстановленої в ході досудового розслідування особи та ОСОБА_4 , який також вступив у попередню змову із невстановленою особою, 20 листопада 2024 року прибула до приміщення службового кабінету приватного нотаріуса ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , використовуючи завідомо підроблений невстановленою в ході досудового розслідування особою документ (договір купівлі-продажу Новомосковської товарної біржи від 25.12.2006 року) уклала із ОСОБА_4 договір купівлі-продажу № 1565 від 20.11.2024 року.
Таким чином, ОСОБА_3 , діючи з єдиним умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, спільно із співучасниками вчинення злочину невстановленою особою та ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, відповідно до заздалегідь розробленого плану вчинення злочину, розуміючи, що квартира розташована за адресою: АДРЕСА_4 фактично перебувала у її володінні на підставі підробленого невстановленою в ході досудового розслідування особою документу, здійснила продаж вказаного нерухомого майна ОСОБА_9 , чим спричинила потерпілому - Самарівській міській раді матеріального збитку на загальну суму 1 152 791 гривень.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358, ч.2 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, як використання завідомо підробленого документа та шахрайство, вчинене у особливо великому розмірі, за попередньою змовою групою осіб. 

Також, ОСОБА_4 , у невстановленому місці, у 2024 році, більш точну дату встановити не надалося за можливе, вступив у попередню змову із невстановленою особою, відповідно до якої ОСОБА_4 повинен був укласти договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , із ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що вказана квартира перейшла у власність ОСОБА_3 на підставі завідомо підробленого документу (договір купівлі-продажу Новомосковської товарної біржи від 25.12.2006 року). В подальшому, продовжуючи заздалегідь обумовлену злочинну змову, діючи відповідно до розробленого плану вчинення злочину, ОСОБА_4 , у супроводі невстановленої в ході досудового розслідування особи та ОСОБА_3 , яка також вступила у попередню змову із невстановленою особою, 20 листопада 2024 року прибув до приміщення службового кабінету приватного нотаріуса ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , уклав із ОСОБА_3 договір купівлі-продажу № 1565 від 20.11.2024 року.
Таким чином, ОСОБА_4 , діючи з єдиним умислом, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, спільно із співучасниками вчинення злочину невстановленою особою та ОСОБА_3 , відповідно до заздалегідь розробленого плану вчинення злочину, розуміючи, що квартира розташована за адресою: АДРЕСА_4 фактично перебувала у володінні ОСОБА_3 на підставі підробленого невстановленою в ході досудового розслідування особою документу, придбав квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , чим спричинив потерпілому - Самарівській міській раді матеріального збитку на загальну суму 1 152 791 гривень.
Стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, як шахрайство, вчинене у особливо великому розмірі, за попередньою змовою групою осіб. 
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, показала, що підроблений договір купівлі-продажу квартири їй надав чоловік на ім`я ОСОБА_10 і на його прохання вона декілька разів укладала угоди в нотаріальній конторі. Всі обставини вірно викладені в обвинувальному акті, вона їх не оспорює. У скоєному щиро кається. 
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, давати показання відмовився пояснивши, що всі обставини вірно викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро кається. 
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно кримінальні правопорушення, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. 
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень встановленою та доведеною, її дії слід кваліфікувати наступним чином:
-за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа;
-за ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України як шахрайство, вчинене у особливо великому розмірі, за попередньою змовою групою осіб.

Також, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України як шахрайство, вчинене у особливо великому розмірі, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченим суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинувачених. Так, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила особливо тяжкий злочин та кримінальний проступок, раніше судима, на обліку у лікарів не перебуває, не працює. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття обвинуваченої, що ґрунтується на визнанні останньою факту вчинення кримінальних правопорушень, дійсному, відвертому визнанні своєї провини у вчиненому, щирому жалю з приводу цього та готовністю нести відповідальність. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено. Судом також приймається до уваги та обставина, що спричинена потерпілому шкода відшкодована шляхом повернення майна.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд, виходячи з поняття покарання та його мети, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним з урахуванням обставин скоєння кримінальних правопорушень, особи обвинуваченої ОСОБА_3 та її ставлення до вчиненого, застосувати до неї покарання у виді позбавлення волі на рівні мінімальної межі санкції ч. 5 ст. 190 КК України, а за ч. 4 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду строком 1 рік, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. 
Між тим, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини, щире розкаяння обвинуваченої у вчиненому, позицію представника потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, а також усі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що до обвинуваченої може бути застосовано положення ст. 75 КК України і вона може бути звільнена від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої і буде достатнім та необхідним для її виправлення і запобігання вчиненню нею нових злочинів. 

В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліку у лікарів не перебуває, не працює. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого, що ґрунтується на визнанні останнім факту вчинення кримінального правопорушення, дійсному, відвертому визнанні своєї провини у вчиненому, щирому жалю з приводу цього та готовністю нести відповідальність. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено. Судом також приймається до уваги та обставина, що спричинена потерпілому шкода відшкодована шляхом повернення майна.
Враховуючи наведене, суд вважає необхідним з урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, застосувати до ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на рівні мінімальної межі санкції ч. 5 ст. 190 КК України. Разом з тим, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини, щире розкаяння обвинуваченого у вчиненому, позицію представника потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, а також усі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що до обвинуваченого може бути застосовано положення ст. 75 КК України і він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і буде достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання лише у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, позбавлення державної нагороди України. Тобто таке додаткове покарання як конфіскація майна не призначається у разі застосування ст. 75 КК України.
У зв`язку із наведеним, оскільки суд прийшов до висновку про звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, таке додаткове покарання як конфіскація майна не застосовується в даному випадку при призначенні покарання обвинуваченим, не дивлячись на те, що це додаткове покарання зазначено в санкції ч. 5 ст. 190 КК України як обов`язкове. 
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Також, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової оціночно-будівельної експертизи в сумі 15 403,52 гривень та на проведення судових почеркознавчих експертиз в сумі 20 217,12 гривень підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави в особі Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України та Донецького НДЕКЦ МВС України в рівних частинах.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинувачених, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 100, 124, 370, 371, 374, 615 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати винуватою  ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити їй покарання:
-за ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна;
-за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Донецького НДЕКЦ МВС України витрати на залучення експерта для проведення судових почеркознавчих експертиз в сумі 10 108,56 гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати на залучення експерта для проведення судової оціночно-будівельної експертизи в сумі 7 701,76 гривень.

Визнати винуватим  ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Донецького НДЕКЦ МВС України витрати на залучення експерта для проведення судових почеркознавчих експертиз в сумі 10 108,56 гривень.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України витрати на залучення експерта для проведення судової оціночно-будівельної експертизи в сумі 7 701,76 гривень.

Речові докази:
1)оригінал угоди про розірвання договору купівлі-продажу квартири з ОСОБА_3 , копію паспорту ОСОБА_11 , копію угоди купівлі-продажу квартири, витяг з ДРПП, оригінали документів з особистим підписом ОСОБА_3 та чорнові записи зі зразками почерку останньої, копію паспорту ОСОБА_12 , копію довідки про присвоєння ІНН на ім`я ОСОБА_12 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження;
2)металеві ключі, ноутбук марки HP, сірого кольору, - повернути за належністю ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копії вироку видати прокурору, обвинуваченим, представнику потерпілого негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1