Справа № 420/38593/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Свиди Л.І.
розглянувши в письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
ВСТАНОВИВ:
До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування п. 6 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2287 від 26.09.2025 року «Про заходи дисциплінарного впливу» в частині, що стосується позивача, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1212 о/с від 29.09.2025 року по особовому складу в частині призначення позивача поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2584 від 27.10.2025 року в частині застосувати до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1422 о/с від 07.11.2025 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), поновлення позивача на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08.11.2025 року по день фактичного поновлення на посаді.
За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачу строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзив.
Ухвалою від 24.08.2026 року суд частково задовольнив клопотання відповідача про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду в зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду, залишив позов ОСОБА_1 без руху, запропонував йому подати заяву про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою від 01.09.2026 року судом поновлений позивачу строк звернення до суду з цим позовом та продовжений розгляд цієї справи.
Ухвалою від 15.09.2026 року суд відмовив відповідачу у задоволенні його заяви про розгляд цієї справи в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою від 15.09.2026 року судом задоволена заява відповідача про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою від 15.09.2026 року суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про роз`єднання позовних вимог в цій справі.
В позові, додаткових поясненнях позивач зазначає, що він належним чином виконував свої посадові обов`язки у відповідності до посадової інструкції, а тому його безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, переведення позивача на іншу посаду відбулося з порушенням вимог законодавства, позивач жодних рапортів на переведення не писав, згоди на переведення не давав, переведення відбулося під час перебування його на лікарняному. Позивач також зазначає, що його було безпідставно звільнено з поліції, службові розслідування проведені з порушенням законодавства, перевірка на поліграфі здійснена без згоди позивача, доповідні записки не можуть бути підставою для проведення службового розслідування, його не ознайомлено з місцем роботи, будь-яких документів щодо визначення позивачу адреси місця служби не має, а тому позивач має бути поновлений на посаді та на його користь має бути стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу.
З відзиву на позовну заяву, додаткових пояснень вбачається, що відповідач позов не визнає, оскільки матеріалами службового розслідування підтверджується нездійснення позивачем безперервної відеозйомки під час несення служби, жодного відео доставки чи перевірки осіб працівником поліції не надані, позивачем не надано жодного доказу на спростування обставин не доставлення осіб, які перебувають у розшуку за ст. 210 КУпАП до центрів комплектування, а тому позивача правомірно притягнуто до відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність. Щодо переміщення позивача на іншу посаду, норми законодавства не вимагають згоди позивача, або надання ним відповідного рапорту, позивач був переміщений на рівнозначну посаду в інтересах служби, що відповідає вимогам законодавства. Щодо підстав звільнення позивача, за результатами службового розслідування встановлено відсутність позивача на службі без поважних причин з 07.10.2025 року по 25.10.2025 року на робочому місці за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 44. Щодо порушень при опитуванні за допомогою поліграфа, відповідач зазначає, що будь-яких порушень ним не допущено.
Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача та заперечення відповідача, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 з грудня 2021 року проходив службу в органах поліції та з серпня 2022 року перебував на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області «Про заходи дисциплінарного впливу» №2287 від 26.09.2025 року позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 1, ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п. 7 розділу IV «Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України», затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 року №893, абз. 3 п. 56 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, п. 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 року №1026, п. п. 1 п. 1 розділу ІХ «Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України», затвердженої наказом МВС України від 24.04.2020 року №357, п. 1 розділу ІХ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, п. п. 2 п. 3 розділу Х, п. 5 розділу XV, п. п. 1 п. 6 розділу VIII «Тимчасового положення про відділи (сектори) реагування патрульної поліції територіальних підрозділів ГУНП в Одеській області», затвердженого наказом ГУНП в області від 07.05.2021 року №999, доручення ГУНП в області від 10.08.2022 року №50, п. 12, 17 розділу І посадової інструкції від 09.01.2025 року №61.5.1-80, що виразилося у вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, недотриманні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, перешкоджанні та не сприянні проведенню службового розслідування, неналежному виконанні своїх службових обов`язків та неприбутті під час несення служби у складі наряду ГРПП на місце події, не оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення відповідальність за які передбачена ст. 124 КУпАП, нездійсненої безперервної відеозйомки під час несення служби або незабезпечення збереження відеозапису, якщо вона проводилась, недоставленні розшукуваних осіб до РТЦК та СП (п. 6 наказу).
З цим наказом позивач ознайомлений 27.09.2025 року, про що міститься запис в наказі та його підпис, а вручення наказу поштою відбулося 06.10.2025 року, про що свідчать дані АТ «УКРПОШТА» та сам позивач зазначає про ці обставини.
Підставою для винесення зазначеного наказу стали матеріали службового розслідування, на підставі яких Дисциплінарною комісією Головного управління Національної поліції в Одеській області складений Висновок за фактом можливих неправомірних дій з боку окремих працівників СПД №1 ВнП №4 ОРУП №2 ГУНП в області від 24.09.2025 року, затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Одеській області 24.09.2025 року.
З матеріалів службового розслідування вбачається наступне.
Від начальника УПД ГУНП в Одеській області на адресу Т.в.о начальника ГУНП в Одеській області надійшла доповідна записка від 05.09.2025 року про порушення службової дисципліни окремими посадовими особами сектору превентивної діяльності №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, а також для вивчення службової діяльності останніх, ефективності проведення відповідної профілактичної роботи безпосереднім та прямим керівництвом щодо підлеглих.
Зазначені доповідна записка стала підставою для призначення службового розслідування на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2152 від 10.09.2025 року «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії».
Під час службового розслідування встановлені наступні обставини.
В період з 01.08.2025 року по 01.09.2025 року працівниками поліції РПП СПД №1 ВнП №4 ОРУП №2 ГУНП в області, зокрема, позивачем, у підсистемі «Призовник, військовозобов`язаний, резервіст» ІПНП були здійснені перевірки громадян, що були у розшуку за РТЦК та в подальшому не були доставлені до зазначених органів.
В своїх поясненнях під час службового розслідування позивач зазначив, що при патрулюванні він перевіряє транспортні засоби по вкладці в ІПНП, а саме «Перевірка ТЗ» при цьому не зупиняючи транспортний засіб, потім переходить по посиланню на власника ТЗ, після чого планшетний пристрій автоматично переходив по вкладці ІПНП «Цунамі», а саме ІП «Особа». Також при відпрацюванні повідомлення, наприклад по домашньому насильству, він завчасно здійснює перевірку особи на яку вказує заявник, але по прибуттю на місце події вказана особа вже відсутня. При цьому, наявні повідомлення про порушення ПДР, а саме неправильне паркування/залишення автомобілю, який перешкоджає іншим учасникам дорожнього руху, повідомлення про ДТП із залишенням місця поді, він здійснював при цьому вищевказані дії. Також надходять повідомлення від сервісних центрів, які він теж перевіряв щоб переконатися, що дійсно вказані особи перебувають у розшуку, але по прибуттю на місце події вказані особи були відсутні. Позивач в поясненнях зазначив, що не здійснював перевірку осіб, які знаходяться в розшуку за центром комплектування при цьому не доставляючи їх до ТЦК, не користується ІПНП «Цунамі» в особистих цілях, йому будь-які вказівки про недоставляння осіб керівництвом не надавалися, він не дозволяв уникати відповідальності особам, які знаходяться в розшуку, відеозаписи наявні частково, будь-якої неправомірної вигоди за не доствлення осіб до ТЦК не отримував та не вимагав.
В Висновку службового розслідування зазначено, що позивач не надав жодного доказу доставки осіб, які перебувають в розшуку до ТЦК, не здійснював безперервну відео зйомку під час несення служби, оскільки жодного відео перевірки осіб та доставки їх до ТЦК не має.
Крім того, зазначено, що пояснення позивача про роботу в ІПНП спростовуються відповіддю УІАП ГУНП в області від 12.09.2025 року №120296-2025, відповідно до якої перевірка особи в ІПНП здійснюється за пошуковими реквізитами: «прізвище, ім`я, по батькові, дата народження».
Також в Висновку службового розслідування зазначено про проходження позивачем поліграфу, який виявив приховування інформації.
Щодо позивача зазначено також обставини про те, що при опрацюванні повідомлення про ДТП таке повідомлення було списано з підстав того, що допомога поліції не потрібна, розібралися самостійно, заяв та скарг не надходило, письмових відповідей не потрібно, однак у одного з водіїв був відсутній поліс обов`язкового страхування на транспортний засіб, однак адміністративні матеріали за це порушення не складені.
Позивач з висновками службового розслідування не погоджується, вважає притягнення його до дисциплінарної відповідальності безпідставним, а тому звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до положень п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до положень ч. 1, п. 1, 2, 3, 4, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.
При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та п. 7 розділу IV «Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893, кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.
З Висновку службового розслідування та наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області «Про заходи дисциплінарного впливу» №2287 від 26.09.2025 року вбачається, що позивачем порушені норми, зокрема, п. 1 ч. 3 ст. 1, ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», п. 7 розділу IV «Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України», абз. 3 п. 56 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», п. 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», п. п. 1 п. 1 розділу ІХ «Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України», п. 1 розділу ІХ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», п. 12, 17 розділу І його посадової інструкції , тощо.
Разом з цим, проаналізувавши матеріали службового розслідування, а також ті обставини, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність та норми законодавства, які, на думку відповідача, порушені позивачем, суд приходить до висновку про безпідставність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області «Про заходи дисциплінарного впливу» №2287 від 26.09.2025 року, з огляду на наступне.
Відповідно до оскаржуваного позивачем наказу №2287 від 26.09.2025 року, він порушив норми п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилося у вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, недотриманні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського.
Зазначені норми є загальними та мають знайти своє підтвердження у матеріалах службового розслідування та Висновку, складеному за результатами його проведення, відповідач моє довести обставини підриву авторитету Національної поліції України, недотримання позивачем законів та інших нормативно-правових актів, посадових обов`язків, наказів керівництва, а тому самі по собі ці норми не можуть бути підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за відсутності фактів порушень та доказів, які ці обставини підтверджують.
В оскаржуваному наказі зазначено про порушення позивачем положень ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 7 розділу IV «Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України», затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 року №893 в частині перешкоджанні та не сприянні проведенню службового розслідування.
Відповідно до цих положень кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування. Відмова поліцейського або іншої посадової особи поліції надавати пояснення про обставини, які є предметом службового розслідування, крім відмови давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України, а також надання завідомо неправдивих пояснень є перешкоджанням проведенню службового розслідування.
Однак, суд звертає увагу, що відповідачем не доведено не сприяння проведенню службового розслідування позивачем, він надав ґрунтовні пояснення по всім питанням, які йому задавалися, пояснив яким чином він діяв, зазначив причини не доставляння осіб до ТЦК та СП, наполягав на тому, що таких випадків не було, він не здійснював перевірку осіб, які знаходяться в розшуку за центром комплектування при цьому не доставляючи їх до ТЦК, не користується ІПНП «Цунамі» в особистих цілях, йому будь-які вказівки про недоставляння осіб керівництвом не надавалися, він не дозволяв уникати відповідальності особам, які знаходяться в розшуку, будь-якої неправомірної вигоди за не доставляння осіб до ТЦК не отримував та не вимагав. Більше того, він погодився на проходження опитування з використанням поліграфа та пройшов таке опитування.
Дисциплінарною комісією зазначено як підстава для висновку про порушення цих норм законодавства, що позивач не надав жодного доказу, що спростовують недоставляння осіб, які перебувають в розшуку до ТЦК, однак такі висновки є безпідставними, оскільки позивач не зазначав про наявність таких доказів, навпаки зазначив в поясненнях причини, за яких доставка не здійснювалася, комісією не доведено обставин та не наведено доказів, які б свідчили про протилежне та фактично комісією перекладений тягар доведення своєї невинуватості на позивача, щодо якого проводиться службове розслідування, що не відповідає вимогам законодавства.
Жодного доказу, який би свідчив про перешкоджання позивачем у проведенні службового розслідування, або не сприянні у його проведенні, матеріали службового розслідування не містять.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію» за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України або розвідувальних органів України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, беруть участь у здійсненні заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних та резервістів спільно з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також здійснюють адміністративне затримання та доставлення до цих центрів та органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до п. 56 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487 національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені ст. 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ.
Дисциплінарною комісією зазначено про порушення позивачем цих норм, однак жодного доказу, який би свідчив, що позивачем виявлено таких осіб та при можливості їх доставити до ТЦК та СП, він не вчинив таких дій, матеріали службового розслідування не містять, позивач пояснив обставини не доставлення осіб їх відсутністю на місці по прибуттю за повідомленнями про ДТП, порушення правил дорожнього руху, домашнє насильство, повідомленнями сервісних центрів, тощо, доказів, які б спростовували ці обставини, матеріали дисциплінарної справи не містять.
Відповідно до положень п. 5 розділу ІІ «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18.12.2018 року №1026, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
В оскаржуваному наказі зазначено про нездійснення позивачем безперервної відеозйомки під час несення служби, або незабезпечення збереження відеозапису, якщо вона проводилась, однак дисциплінарною комісією не наведено жодного доказу, який би свідчив, що позивач спілкувався з особами без увімкнення камери, такі висновки комісією зроблені виключно з підстав відсутності відеозаписів перевірки осіб та доставки їх до ТЦК, однак з пояснень позивача вбачається позивач такі обставини не підтверджує. Саме під час дисциплінарного провадження мала бути доведена обставина не увімкнення камери під час спілкування з особою із зазначенням конкретних обставин таких дій позивача.
Відповідно до положень п. п. 1 п. 1 розділу ІХ «Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.04.2020 року № 357 працівникам, що перебувають у складі наряду патрульної поліції, ГРПП, УПО, іншого наряду поліції, залученого до системи оперативного реагування, у разі отримання від диспетчера (оперативного чергового) завдання про здійснення реагування на правопорушення або подію, які віднесені до категорії "Альфа", необхідно негайно виїхати на місце події (інше визначене диспетчером або оперативним черговим ГУНП місце).
Відповідно до п. 1 розділу ІХ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності); 4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.
Дисциплінарною комісією зазначено в висновку службового розслідування про те, що при опрацюванні повідомлення про ДТП позивачем таке повідомлення було списано з підстав того, що допомога поліції не потрібна, розібралися самостійно, заяв та скарг не надходило, письмових відповідей не потрібно, однак у одного з водіїв був відсутній поліс обов`язкового страхування на транспортний засіб, однак адміністративні матеріали за це порушення не складені.
В даному випадку, оскільки водії розібралися самостійно, постраждалі відсутні та вони самостійно вирішили скласти євро протокол, в даному випадку суд не вбачає в діях позивача будь-яких порушень, повідомлення було відпрацьовано та про це повідомлено відповідним електронним рапортом, будь-яких доказів навмисного не складення позивачем адміністративних матеріалів щодо одного з водіїв за відсутність полісу обов`язкового страхування матеріали дисциплінарної справи не містять, позивач про ці обставини навіть не був опитаний, хоча по іншим питанням він надав всі пояснення.
Щодо порушення позивачем вимог посадової інструкції від 09.01.2025 року №61.5.1-80 в частині не вжиття заходів щодо встановлення особи, яка вчинила правопорушення та її затримання у порядку, визначеному законодавством, а також не доповіді начальнику про результати роботи ГРПП за зміну із наданням відповідних підтверджуючих матеріалів (рапортів, пояснень, довідок, фото-, аудіо-, відеоматеріалів тощо) щодо виконання поставлених під час інструктажу завдань (відповідно до плану завдання), а також результатів реагування на правопорушення та події, суд звертає увагу на те, що дисциплінарною комісією не доведено порушення цих норм, не зазначено конкретних обставин щодо не затримання особи при наявності такої можливості у позивача, а також не доповіді керівництву про виконання поставлених завдань із зазначенням конкретних обставин та подій, про які доповідь відсутня.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак суд вважає, що відповідач не довів обставини допущення позивачем дисциплінарного проступку в частині наказу №2287 від 26.09.2025 року, матеріали дисциплінарного розслідування таких доказів не містять, а всі висновки комісії ґрунтуються на припущеннях та можливих порушень позивачем вимог законодавства без встановлення конкретних фактів таких порушень.
Щодо посилання відповідача на результати опитування з використанням поліграфа, суд звертає увагу, що в самій довідці про таке опитування зазначено, що результати опитування не мають будь-якої доказової сили, носять вірогідний та орієнтовний характер, є одним із джерел інформації, що підлягає оцінці разом з іншою сукупністю зібраних даних та не являється підставою для прийняття негативного рішення стосовно досліджуваного.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про протиправність наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2287 від 26.09.2025 року «Про заходи дисциплінарного впливу» в частині, що стосується позивача (п. 6) та наявність підстав для скасування цього наказу в частині, що стосується позивача (п. 6).
Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1212 о/с від 29.09.2025 року в частині призначення позивача поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, ці позовні вимоги також підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №1212 о/с від 29.09.2025 року відповідно до п. 2 (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) ч. 1 та абз. 2 ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 призначено поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області звільнивши його з посади поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області.
Підставою цього наказу зазначено доповідну записку начальника управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області від 27.09.2025 року №133183-2025 та подання заступника начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області від 27.09.2025 року.
Так, відповідно до доповідної записки №131972-2025 від 26.09.2025 року командира БПОП(с) ГУНП в Одеській область начальнику Головного управління Національної поліції в Одеській області запропоновано розглянути питання щодо доукомплектування посад БПОП (стрілецький) ГУНП в Одеській області враховуючи некомплект з 97 вакантних посад, з яких 36 – поліцейських.
На підставі зазначеної доповідної записки Начальником Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області на адресу начальника ОРУП №2 ГУНП в Одеські області направлений лист №132970-2025 від 27.09.2025 року про надання пропозицій щодо доукомплектування БПОП(с) ГУНП в Одеській області.
Начальником ОРУП №2 ГУНП в Одеські області на лист №132970-2025 від 27.09.2025 року надані пропозиції для переведення до БПОП(с) ГУНП в Одеській область кандидатів, в тому числі, позивача - ОСОБА_1 , який за час служби зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований, грамотний та сумлінний співробітник; до виконання службових обов`язків відноситься старанно; прагне до вдосконалення службової діяльності, доручення керівництва виконує з відповідальністю (лист №133108 2025 від 27.09.2025 року).
Начальником Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області на адресу начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області направлена доповідна записка №133183 -2025 від 27.09.2025 року відповідно до якої визначені кандидати на доукомплектування БПОП(с) ГУНП в Одеській область, в тому числі, позивач.
Зазначена доповідна записка і стала підставою для видання наказу №1212 о/с від 29.09.2025 року.
Відповідно до положень п. 2 ч. 1, ч. 7, 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщення поліцейських здійснюється на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; тощо.
Переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.
Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.
Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Слід зазначити до дія норми щодо зобов`язання поліцейських проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу поліції є тимчасовою на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього, що передбачено ч. 2 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 року №2123-IX.
При цьому, суд звертає увагу, що у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Саме на суб`єкта владних повноважень покладений обов`язок довести правомірність переміщення позивача та необхідність такого переміщення в інтересах служби.
Фактично з аналізу тих обставин, які стали підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, а також наслідків такого притягнення, можна зробити висновок, що переміщення позивача на іншу посаду обумовлено саме притягненням його до дисциплінарної відповідальності, проведенням щодо нього службового розслідування, а не інтересами служби.
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №2287 від 26.09.2025 року «Про заходи дисциплінарного впливу» позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності 26.09.2025 року і саме в цей день командиром БПОП(с) ГУНП в Одеській область начальнику Головного управління Національної поліції в Одеській області запропоновано розглянути питання щодо доукомплектування посад БПОП (стрілецький) ГУНП в Одеській області, а на наступний день позивач разом з іншими працівниками поліції, щодо яких проводилося службове розслідування, рекомендований для доукомплектування БПОП (стрілецький) ГУНП в Одеській області, як поліцейський, який зарекомендував себе з позитивного боку, як дисциплінований, грамотний та сумлінний співробітник, який до виконання службових обов`язків відноситься старанно, прагне до вдосконалення службової діяльності, доручення керівництва виконує з відповідальністю, проявляє ініціативу й наполегливість, уміє відстоювати свою точку зору, демонструє організованість, витривалість і порядність і є оптимальним кандидатом для подальшого проходження служби в умовах воєнного стану.
При цьому, в матеріалах службового розслідування міститься інша характеристика позивача та біографічна довідка, відповідно до яких він неодноразово притягався до дисциплінарної відповідальності, за час служби зарекомендував себе посередньо, до виконання службових обов`язків відноситься не завжди відповідально, не прагне до вдосконалення своєї службової діяльності, доручення керівництва не завжди виконує з відповідальністю.
Дійсно, на даний час, в умовах воєнного стану, у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади, однак ці норми не передбачають безумовного права керівника без відповідного обґрунтування переміщувати поліцейських за відсутності легітимної мети та таке переміщення має бути пов`язано саме з інтересами служби та не бути прихованою формою покарання.
Верховний Суд в своєму рішенні від 23.06.2021 року у справі №240/14986/20 зазначив, що переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно мати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби. У будь-якому разі воно не може бути прихованою формою покарання, а поліцейські повинні мати засоби правового захисту від переміщень, що не відповідає меті цього інституту.
В спірних правовідносинах, суд вважає, що відповідач не довів необхідність переміщення саме позивача в інтересах служби та з тих доказів, які наявні в справі та з аналізу матеріалів службового розслідування, а також тих документів, які пов`язані з переміщенням позивача вбачається, що фактичною підставою для переміщення позивача було саме проведене щодо нього службове розслідування, його результати та саме в наслідок цих обставин позивач був переміщений на іншу посаду, що не відповідає легітимній меті та може свідчити про приховану форму покарання щодо нього, при тому, що його вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності наказом №2287 від 26.09.2025 року, щодо якого суд прийшов до висновку про його протиправність, про що зазначено вище.
Крім того, саме переміщення відбулося під час перебування позивача на лікарняному, оскільки ОСОБА_1 перебував на лікуванні в період з 29.09.2025 року по 02.10.2025 року (медичний висновок №1111-ВСР8-8ЕМ5-57ТХ від 29.09.2025 року), а також в період з 03.10.2025 року по 06.10.2025 року (медичний висновок №1111-К6ТМ-ЕРРТ-КА24 від 03.10.2025 року).
Також, суд звертає увагу на ту обставину, що позивач у відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» отримав відстрочку від мобілізації, оскільки його батько є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату та ці обставини можуть перешкоджати позивачу проходити службу в іншій місцевості і такі обставини мали б бути враховані при вирішенні питання щодо переміщення позивача.
Щодо ознайомлення позивача з наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №1212 о/с від 29.09.2025 року слід зазначити, що позивач наполягає в позові на тому, що такий наказ він не отримував, зазначає про отримання 06.10.2025 року наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2287 від 26.09.2025 року, яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
В даному випадку, у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, саме на відповідача покладено обов`язок довести ознайомлення позивача з наказом №1212 о/с від 29.09.2025 року, однак наявні в справі докази (реєстр відправлень, квитанція, дані АТ «УКРПОШТА») не підтверджують вручення позивачу саме цього наказу, доказів, які б свідчили про відправлення позивачу цього наказу разом з наказом №2287 від 26.09.2025 року відповідач до суду не надав.
Щодо доказів ознайомлення позивача з наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №1212 о/с від 29.09.2025 року шляхом направлення його за допомогою месенджера WhatsApp, слід зазначити, що такі докази не містять даних про фактичне ознайомлення позивача з цим наказом, відкриття повідомлення в месенджері, тощо, а норми ст. 30 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо можливості направлення наказу шляхом електронної комунікації стосуються наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2584 від 27.10.2025 року в частині застосувати до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1422 о/с від 07.11.2025 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), ці позовні вимоги також підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №2584 від 27.10.2025 року «Про заходи дисциплінарного впливу» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1, 4, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію України», абз. 2 п. 3.2 розділу 3, п. 4.1 розділу 4 «Правил внутрішнього службового (трудового) розпорядку Головного управління Національної поліції в Одеській області», затверджених наказом ГУНП в Одеській області від 24.04.2023 року №1000, зокрема в невжитті заходів щодо повідомлення керівництва БПОП(С) ГУНП в області про причини невиходу на службу, безпідставній відсутності на службі 07.10.2025 року, 08.10.2025 року, 09.10.2025 року, 10.10.2025 року, 11.10.2025 року, 13.10.2025 року, 14.10.2025 року, 15.10.2025 року, 16.10.2025 року, 17.10.2025 року, 18.10.2025 року, 20.10.2025 року, 21.10.2025 року, 22.10.2025 року, 23.10.2025 року, 24.10.2025 року, 25.10.2025 року, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області «По особовому складу» від 07.11.2025 року №1422 о/с позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) на підставі наказу №2584 від 27.10.2025 року.
З матеріалів службового розслідування, які стали підставою для видання наказу №2584 від 27.10.2025 року вбачається наступне.
Від командира БПОП(С) ГУНП в Одеській області на адресу начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшла доповідна записка за фактом можливого порушення службової дисципліни поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 , зокрема, за фактом його безпідставної відсутності на службі з 07.10.2025 року.
Зазначені доповідна записка стала підставою для призначення службового розслідування на підставі наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2431 від 14.10.2025 року «Про призначення службового розслідування та створення дисциплінарної комісії».
Під час службового розслідування встановлені наступні обставини.
Наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №1212 о/с від 29.09.2025 року позивача призначено поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, однак 07.10.2025 року виявлений факт безпідставної відсутності на службі позивача, який до адміністративної будівлі ГУНП де знаходяться робочі місця БПОП(С) ГУНП в Одеській області не прибув та про причини своєї відсутності не повідомив. Позивач перебував на лікуванні в період з 29.09.2025 року по 06.10.2025 року.
Позивачу здійснений телефонний дзвінок під час якого він повідомив, що обізнаний про призначення на посаду до БПОП(С) ГУНП в Одеській області, однак він відмовляється виходити на службу.
Крім того, повідомлення позивача про призначення його на посаду поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснено за допомогою поштового зв`язку 06.10.2025 року та шляхом направлення наказу на месенджер WhatsApp 29.09.2025 року.
Факт відсутності позивача на службі зафіксований в актах від 07.10.2025 року, 08.10.2025 року, 09.10.2025 року, 10.10.2025 року, 11.10.2025 року, 13.10.2025 року, 14.10.2025 року, 15.10.2025 року, 16.10.2025 року, 17.10.2025 року, 18.10.2025 року, 20.10.2025 року, 21.10.2025 року, 22.10.2025 року, 23.10.2025 року, 24.10.2025 року, 25.10.2025 року.
Позивача було викликано дисциплінарною комісією для надання пояснень на 18.10.2025 року, однак він на виклик не прибув та пояснень не надав, про що складений відповідний акт 18.10.2025 року.
На підставі зібраних матеріалів дисциплінарною комісією складений Висновок службового розслідування за результатами розгляду відомостей, викладених у доповідній записці командира батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області від 08.10.2025 року №142055-2025, який затверджений начальником ГУНП в Одеській області 25.10.2025 року та яким запропоновано застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Відповідно до положень ст. 19, п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Відповідно до п. 1, 4, 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку.
Відповідно до ст. 11, 12, 13, 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до положень ч. 3, 4, 6, 7, 8, 12 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.
Відповідно до положень ст. 27, ч. 2 ст. 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану) під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення. У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації. За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника. Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.
Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення. Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.
Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.
Від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.
Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.
Суд вважає не доведеним матеріалами службового розслідування вчинення позивачем дисциплінарного проступку щодо відсутності позивача на службі, з огляду на наступне.
Як вже зазначалося судом вище, у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, саме на відповідача покладено обов`язок довести ознайомлення позивача з наказом №1212 о/с від 29.09.2025 року, однак наявні в справі докази (реєстр відправлень, квитанція, дані АТ «УКРПОШТА») не підтверджують вручення позивачу саме цього наказу, доказів, які б свідчили про відправлення позивачу цього наказу разом з наказом №2287 від 26.09.2025 року відповідач до суду не надав. Щодо доказів ознайомлення позивача з наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області №1212 о/с від 29.09.2025 року шляхом направлення його за допомогою месенджера WhatsApp, слід зазначити, що такі докази не містять даних про фактичне ознайомлення позивача з цим наказом, відкриття повідомлення в месенджері.
Крім того, з цього наказу не вбачається визначення позивачу місця роботи, не вбачається адреси, за якою він має прибути для несення служби в органах поліції, оскільки ця адреса відмінна від попереднього несення служби позивачем. Жодний доказ не містить відомостей про ознайомлення позивача з адресою його нового місця роботи, а тому йому не може ставитися в провину не прибуття за новим місцем роботи та відсутність за адресою несення служби. В даному випадку саме відповідач має довести протилежне.
Крім того, суд вважає, що позивач порушений порядок проведення службового розслідування в частині повідомлення позивача про необхідність надання пояснень, оскільки за твердженнями відповідача поштою це повідомлення направлене 16.10.2025 року о 18:33 і такий виклик вважається отриманим на четвертий календарний день у відповідності до ст. 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а тому такий виклик є неналежним для прибуття 18.10.2025 року, а щодо повідомлення шляхом направлення месенджером, таке повідомлення за твердженнями відповідача направлене 16.10.2025 року о 16:48, однак якщо рахувати за положеннями ст. 27 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що таке повідомлення вважається отриманим на другий день з дня його відправлення та крім того поліцейському має бути надано не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою, надання такого короткого терміна не відповідає вимогам законодавства, про тому, що Висновок складений 25.10.2025 року та позивачу міг бути наданий більший термін для надання пояснень.
Щодо тверджень позивача про не можливість проведення службового розслідування за доповідною запискою, вони є безпідставними, оскільки, відповідно до п. 1 Розділу ІІ «Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Таким чином, доповідна записка є належною підставою для призначення службового розслідування.
З врахуванням викладених обставин, не доведеності вчинення позивачем дисциплінарних проступків, безпідставності переведення позивача на іншу посаду, у суду є всі підстави для визнання протиправним та скасування п. 6 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2287 від 26.09.2025 року «Про заходи дисциплінарного впливу» в частині, що стосується позивача, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1212 о/с від 29.09.2025 року по особовому складу в частині призначення позивача поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2584 від 27.10.2025 року в частині застосувати до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1422 о/с від 07.11.2025 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
У відповідності до положень ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Таким чином, враховуючи протиправність звільнення позивача та переміщення його на іншу посаду, позивач має бути поновлений на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області.
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2, 3, 5 розділу ІІ «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.
Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. 
Час, протягом якого працівник згідно із законодавством не працював і за ним не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. З розрахункового періоду також виключається час, за який відсутні дані про нараховану заробітну плату працівника внаслідок проведення бойових дій під час дії воєнного стану. Згідно із п. 5 розділу ІV «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 12 місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Під час обчислення середньої заробітної плати за 12 місяців виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу двадцять третього пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації.
Згідно наданої Головним управлінням Національної поліції в Одеській області довідки №792 від 08.12.2025 року середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 становить 640,49 грн.
Так, період вимушеного прогулу складає з 08.11.2025 року по 15.09.2026 року, тобто, по день винесення рішення у цій справі, складає 312 днів.
Таким чином, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату винесення рішення у цій справі складає 199832,88 грн. (з відрахуванням належних податків та зборів).
Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Таким чином, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 19214,70 грн. з відрахуванням належних податків та зборів.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 6, 14, 90, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова, 15-А, м. Одеса, 65080, код ЄДРПОУ 40108740) про визнання протиправним та скасування п. 6 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2287 від 26.09.2025 року «Про заходи дисциплінарного впливу» в частині, що стосується позивача, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1212 о/с від 29.09.2025 року по особовому складу в частині призначення позивача поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2584 від 27.10.2025 року в частині застосувати до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №1422 о/с від 07.11.2025 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби), поновлення позивача на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08.11.2025 року по день фактичного поновлення на посаді – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати п. 6 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №2287 від 26.09.2025 року «Про заходи дисциплінарного впливу» в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1212 о/с від 29.09.2025 року по особовому складу в частині призначення ОСОБА_1 поліцейським взводу №2 роти №2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №2584 від 27.10.2025 року в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №1422 о/с від 07.11.2025 року в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).
Поновити ОСОБА_1 на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області з 07.11.2025 року.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.11.2025 року по 15.09.2026 року у сумі 199832,88 грн. з відрахуванням належних податків та зборів.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності №1 відділення поліції №4 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області та стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 19214,70 грн. з відрахуванням належних податків та зборів.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА