КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/8104/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Притули К.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про неоспорення допущеного порушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за відсутності № б/н від 10.11.2025 року, яка була направлена на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 10.11.2025 року та вручена 14.11.2025 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів “Оберіг” дані про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку та зняти його з розшуку, а також направити відповідне повідомлення до органів Національної поліції України.
Позов обґрунтовано тим, що позивач перебуває на військовому обліку у Другому відділі відповідача. У мобільному застосунку «Резерв+» відображено інформацію про його перебування у розшуку з 04 листопада 2025 року з причини неприбуття за мобілізаційним розпорядженням. 10 листопада 2025 року позивач надіслав цінним поштовим відправленням заяву, передбачену статтею 279-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у якій не оспорив допущене порушення, погодився на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності та просив ухвалити відповідну постанову, якщо уповноважена особа встановить склад і підстави відповідальності. За даними поштового відстеження відправлення № 4900000877471 вручено відповідачу 14 листопада 2025 року. Постанови за результатами розгляду заяви позивач не отримав, а спірні відомості у «Резерв+» залишилися.
Ухвалою суду від 03 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
03 березня 2026 року відповідач подав відзив і клопотання про поновлення строку для його подання, пославшись на значне службове навантаження та необхідність отримати матеріали з архіву. З метою повного з`ясування обставин справи та забезпечення змагальності суд визнав наведені причини поважними, поновив процесуальний строк і прийняв відзив до розгляду.
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що 27 вересня 2025 року працівники поліції доставили позивача до Другого відділу відповідача. За твердженням відповідача, позивачу повідомили зміст повістки та мобілізаційного розпорядження про прибуття 28 вересня 2025 року о 08:00 для відправлення до військової частини, проте він відмовився від підпису, що нібито зафіксовано документально і на нагрудну камеру № 0050. У визначений час позивач не прибув. 30 вересня 2025 року Другий відділ відповідача направив до Олександрійського районного відділу поліції повідомлення про можливе кримінальне правопорушення за статтею 336 Кримінального кодексу України за вихідним № 3012; відомостей про результат його розгляду поліція не надала.
Відповідач також пояснив, що позначки «Порушення правил військового обліку» та «Вас розшукує ТЦК» мають повідомлювальний характер, відображають факт звернення ТЦК та СП до поліції для доставлення особи та не є постановою про притягнення до адміністративної відповідальності. Станом на дату відзиву щодо позивача не складалися протокол і постанова за статтями 210, 210-1 КУпАП, його не притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності. На думку відповідача, позивач не звертався із заявою про виправлення недостовірних відомостей Реєстру та не довів порушення своїх прав. Окремо відповідач вказав, що спори у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, а заявлені витрати на правничу допомогу в сумі 12 500 грн є завищеними. Просив відмовити в позові повністю.
У відповіді на відзив, поданій 06 березня 2026 року, представник позивача наголосив, що предмет спору становить саме невиконання обов`язку, передбаченого статтею 279-9 КУпАП, а не встановлення судом вини позивача. Представник заперечив належне вручення повістки, оскільки відповідач не надав акта про відмову від її отримання та відеозапису. Також зазначив, що 04 листопада 2025 року відповідач звернувся до поліції для адміністративного затримання і доставлення позивача, однак після надходження заяви від 10 листопада 2025 року не розглянув справу й не повідомив поліцію про відсутність підстав для такого доставлення. Позивач підтримав позов та додатково заявив до відшкодування 9 500 грн витрат на складення відповіді на відзив, а всього 22 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військове звання — молодший лейтенант, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З наданого позивачем електронного військово-облікового документа вбачається, що у застосунку «Резерв+» відображено статус про його розшук з 04 листопада 2025 року у зв`язку з неприбуттям за мобілізаційним розпорядженням.
Матеріали, подані відповідачем, містять копії повістки, талонів мобілізаційного розпорядження, рапорту про неприбуття позивача 28 вересня 2025 року, сторінок журналу видачі мобілізаційних розпоряджень та повідомлення від 30 вересня 2025 року № 3012 про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України. Відеозапис з нагрудної камери № 0050, акт про відмову від отримання повістки, відомості про внесення повідомлення № 3012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також рішення органу досудового розслідування суду не надані.
10 листопада 2025 року від імені позивача оформлено письмову заяву про неоспорення допущеного порушення та згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. Копіями опису вкладення, накладної та відомостей поштового відстеження підтверджено відправлення цієї заяви за місцезнаходженням відповідача та вручення поштового відправлення № 4900000877471 14 листопада 2025 року.
Відповідач не подав журналу вхідної кореспонденції, акта про відсутність вкладення або іншого доказу, який спростовував би отримання заяви. У відзиві він не заперечив достовірності документів про вручення, не повідомив про розгляд заяви та не надав постанови, ухваленої за її результатами. Навпаки, відповідач прямо підтвердив, що станом на 03 березня 2026 року протокол і постанова щодо позивача за статтями 210, 210-1 КУпАП не складалися.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить із такого.
Щодо доводу відповідача про предметну підсудність спору суд зазначає наступне.
За пунктом 1 частини першої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідач підтвердив, що стосовно позивача не складалися протокол про адміністративне правопорушення та постанова у справі за статтями 210, 210-1 КУпАП. Тому суд у цій справі не перевіряє законність постанови про накладення адміністративного стягнення, не встановлює винуватість позивача та не вирішує питання про вид стягнення. Предметом спору є невиконання територіальним центром самостійного владного обов`язку, прямо встановленого статтею 279-9 КУпАП, - розглянути подану заяву та прийняти за її результатами постанову. Вимоги щодо актуалізації відомостей Реєстру і повідомлення поліції є похідними від цієї бездіяльності. За такого предмета спору положення пункту 1 частини першої статті 20 та статті 286 КАС України застосуванню не підлягають, а справа підсудна окружному адміністративному суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за статтею 235 КУпАП розглядають, зокрема, справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку і законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП. Від імені територіальних центрів такі справи розглядають і адміністративні стягнення накладають їх керівники.
Стаття 279-9 КУпАП установлює особливий порядок розгляду справ, пов`язаних із порушеннями, передбаченими статтями 210 і 210-1 КУпАП, вчиненими в особливий період. Не пізніше дня розгляду справи особа може звернутися до територіального центру, в якому перебуває на обліку, із заявою про те, що вона не оспорює допущене порушення та погоджується на притягнення до адміністративної відповідальності за її відсутності. Така заява подається особисто у письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Керівник територіального центру протягом трьох днів після отримання заяви зобов`язаний перевірити викладені в ній фактичні дані про визнання особою правопорушення і надання згоди на притягнення до відповідальності за її відсутності та, з дотриманням вимог статей 247, 280 і 283 КУпАП, винести постанову у справі, у тому числі без участі особи. У такому випадку протокол про адміністративне правопорушення не складається, що передбачено статтею 258 КУпАП.
Посилання у статті 279-9 КУпАП на статті 247, 280 і 283 означає, що заява особи не зумовлює автоматичного накладення штрафу. Уповноважений керівник повинен перевірити, чи відбулося правопорушення, чи є особа винною та чи підлягає вона адміністративній відповідальності; з`ясувати інші істотні обставини; перевірити наявність обставин, які виключають провадження; після цього ухвалити постанову, що відповідає вимогам закону. Результатом може бути як накладення стягнення, так і закриття справи за наявності передбаченої законом підстави.
Суд відхиляє можливе тлумачення слів «особисто в письмовій формі» як вимоги винятково фізично вручити заяву посадовій особі у приміщенні ТЦК та СП. Ця норма визначає суб`єкта особистого волевиявлення та форму заяви, але не встановлює заборони на її надсилання засобами поштового зв`язку. Надана суду заява містить персональні дані позивача, однозначне волевиявлення та його підпис. Відповідач не заперечував автентичності підпису та після отримання заяви не повідомляв про необхідність підтвердити особу чи усунути недоліки. Навіть за наявності сумніву закон покладав на керівника обов`язок перевірити фактичні дані у триденний строк, а не залишити документ без реагування.
Заяву отримано відповідачем 14 листопада 2025 року. Отже, передбачені статтею 279-9 КУпАП дії мали бути вчинені не пізніше 17 листопада 2025 року. На час звернення позивача до суду 01 грудня 2025 року цей строк минув, постанови не було прийнято, а станом на подання відзиву 03 березня 2026 року відповідач так само не повідомив про будь-яке рішення.
У справах щодо протиправності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень частина друга статті 77 КАС України покладає на відповідача обов`язок довести правомірність своєї поведінки. Відповідач не спростував факту отримання заяви та не навів передбаченої законом причини, яка дозволяла б не розглядати її. Значне службове навантаження чи отримання матеріалів з архіву може пояснювати несвоєчасне подання відзиву до суду, але не скасовує прямого матеріально-правового обов`язку, строк виконання якого встановлений законом.
Повідомлення відповідачем 30 вересня 2025 року органу поліції про можливі ознаки кримінального правопорушення за статтею 336 КК України також не є підставою для повної відсутності рішення за заявою. За статтею 9 КУпАП адміністративна відповідальність настає, якщо порушення за своїм характером не тягне кримінальної відповідальності. Саме тому відомості про повідомлення поліції, його процесуальний статус та співвідношення інкримінованих діянь мали бути перевірені уповноваженим керівником у межах статей 247 і 280 КУпАП та відображені у мотивованій постанові. Лист до поліції сам по собі не доводить реєстрацію кримінального провадження, набуття позивачем процесуального статусу або встановлення його вини.
Довід відповідача про суто інформаційний характер позначок у «Резерв+» не спростовує порушення. Позивач має окреме, прямо визначене статтею 279-9 КУпАП процесуальне право на перевірку його заяви та прийняття постанови у триденний строк. Невиконання кореспондуючого цьому праву обов`язку є достатнім порушенням для судового захисту незалежно від того, чи відбулося фактичне адміністративне затримання. До того ж відповідач визнає, що позначка «Вас розшукує ТЦК» відображає чинне звернення до поліції про доставлення особи, а отже стосується реальної можливості застосування до неї заходів забезпечення провадження.
За сукупністю наведеного суд дійшов висновку, що бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви позивача від 10 листопада 2025 року є протиправною.
Щодо належного способу поновлення порушеного права суд зазначає таке.
Визнання бездіяльності протиправною без покладення обов`язку її припинити не забезпечить ефективного захисту. Водночас прийняття конкретної постанови у справі потребує перевірки обставин, визначених статтями 247 і 280 КУпАП, що належить до компетенції керівника територіального центру. Тому відповідно до частини другої статті 9, частини четвертої та пункту 10 частини другої статті 245 КАС України суд вважає необхідним вийти за межі дослівного формулювання прохальної частини позову і зобов`язати відповідача розглянути заяву та прийняти передбачену законом постанову з дотриманням статей 247, 280 і 283 КУпАП. Такий спосіб усуває встановлену бездіяльність, але не визначає наперед результат розгляду справи про адміністративне правопорушення. Саме цей спосіб захисту застосовано у справах № 260/8213/25 та № 380/24838/25.
Водночас вимоги негайно виключити з Реєстру дані про порушення правил військового обліку, зняти позивача з розшуку та повідомити Національну поліцію є передчасними. Заява за статтею 279-9 КУпАП є підставою для розгляду справи, але не є доказом відсутності правопорушення та не анулює автоматично звернення до поліції. Спершу компетентний орган повинен встановити юридично значущі обставини й ухвалити постанову. Лише зміст та правові наслідки цієї постанови дозволять визначити, чи зберігаються підстави для відповідних службових даних і адміністративного доставлення.
Пункт 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, зобов`язує територіальні центри повідомляти Національну поліцію про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення осіб, щодо яких надсилалося звернення за пунктом 56 цього Порядку. Однак застосування цієї норми потребує попереднього встановлення відсутності таких підстав. Суд не може зробити цей висновок замість відповідача до завершення передбаченого КУпАП розгляду.
Крім того, надане відповідачем повідомлення № 3012 від 30 вересня 2025 року стосується можливого кримінального правопорушення, тоді як позивач пов`язує статус у «Резерв+» з окремим зверненням про адміністративне доставлення від 04 листопада 2025 року. Самого такого звернення, його унікального вихідного номера та змісту матеріали справи не містять. Судове зобов`язання повідомити поліцію без достовірного визначення, яке саме звернення підлягає відкликанню, створило б невизначеність і могло б втрутитися у кримінальне провадження, наявність чи відсутність якого у цій справі не встановлено.
Посилання представника позивача на закінчення строку накладення адміністративного стягнення вже на час подання заяви є помилковим. За статтею 38 КУпАП стягнення за правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня вчинення. Між датами, на які посилається відповідач як на виявлення діяння (27– 30 вересня 2025 року), та отриманням заяви 14 листопада 2025 року три місяці не минули. Подальше спливання строку внаслідок нерозгляду заяви не припиняє обов`язку відповідача винести постанову, а є обставиною, яку він повинен оцінити під час її ухвалення з урахуванням пункту 7 статті 247 КУпАП. Суд не визначає наперед зміст майбутньої постанови.
Отже, позов підлягає частковому задоволенню: протиправну бездіяльність слід визнати, відповідача — зобов`язати розглянути заяву, а в решті вимог — відмовити як у передчасних.
Щодо розподілу судових витрат суд виходить із такого.
За частинами першою і третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, а при частковому задоволенні розподіляються пропорційно до задоволених вимог. Позивач сплатив судовий збір у сумі 968,96 грн. Вимога про зобов`язання вчинити дії є похідною від однієї основної немайнової вимоги про визнання бездіяльності протиправною. Суд задовольнив основну вимогу та обрав інший, ефективний спосіб її припинення, тому сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню повністю.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач подав договір про надання правової допомоги, додаткову угоду, акти виконаних робіт, обґрунтовані розрахунки та платіжні документи: 12 500 грн за підготовку позову та 9 500 грн за підготовку відповіді на відзив, разом 22 000 грн.
Частини четверта—сьома статті 134 КАС України вимагають співмірності витрат зі складністю справи, обсягом і часом роботи адвоката, значенням справи для сторони та покладають на сторону, яка просить зменшити витрати, обов`язок довести їх неспівмірність. Відповідач заявив відповідне заперечення, вказавши на розгляд справи без судових засідань, типовий характер спору та завищений розмір гонорару.
Суд ураховує, що справа має значення для позивача, а відзив містив значний обсяг заперечень і документів. Разом з тим спір вирішено у письмовому провадженні, фактичні обставини щодо надсилання та нерозгляду заяви не є складними, а значна частина відповіді на відзив повторює норми й доводи позову або стосується обставин вручення повістки, які суд не вирішує замість органу у справі про адміністративне правопорушення. Позов задоволено частково. Тому покладення на відповідача всіх 22 000 грн не відповідало б критеріям необхідності, розумності та пропорційності. Співмірним розміром витрат, що підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, суд визначає 5 000 грн.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 72– 77, 90, 121, 132, 134, 139, 241–246, 250, 255, 295 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії — задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про неоспорення допущеного порушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності від 10 листопада 2025 року, надісланої поштовим відправленням № 4900000877471 та врученої 14 листопада 2025 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 від 10 листопада 2025 року про неоспорення допущеного порушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності й за результатами розгляду винести постанову у справі з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення та з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА