ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/387/26 Справа № 189/387/24 | | Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Городничої В.С.,
суддів: Петешенкової М.Ю., Макарова М.О.,
за участю секретаря судового засідання — Глущенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна на заочне рішення Орджонікідзевсього міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року у складі судді Томаша В.І. по цивільній справі №189/387/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,–

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 16.02.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0734531436 та отримання кредиту згідно заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №2628571022 від 19.02.2020 року, що була акцептована відповідачем 19.02.2020 року шляхом підписання електронним підписом відповідача. Згідно договору відповідач отримав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн строком на 36 місяців з дня підписання договору. 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором надання споживчого кредиту №0734531436 від 16.02.2020 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем. 10.01.2023 року відповідно до Договору №10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», в тому числі за Договором надання споживчого кредиту №0734531436 від 16.02.2020 року. Відповідач порушила умови кредитного договору і станом на 09.01.2024 року має прострочену заборгованість в сумі 62 391,50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту – 3 200,00 грн; заборгованості за відсотками на дату відступлення прав вимоги – 35 335,50 грн. 
Враховуючи порушення відповідачем умов кредитного договору, позивач просить стягнути з нього на їх користь заборгованість у розмірі 62 391,50 грн.
Заочним рішенням Орджонікідзевсього міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0734531436 від 16.02.2020 року в сумі 38 535,50 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн (а.с. 72-75).
Ухвалою Покровського міського суду Дніпропетровської області від 27 травня 2025 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Зачепіло З.Я. про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості» - відмовлено (а.с. 126-127).
Не погодившись з таким рішення суду,  ОСОБА_1 через свого представника адвоката Зачепіло З.Я.  подала апеляційну скаргу (а.с. 129-132), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
ТОВ «Коллект Центр» скористалось своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду залишити без змін (а.с. 148-153).
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду змінити в частині стягнення заборгованості за відсотками, враховуючи наступне.
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 16 лютого 2020 року між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем  ОСОБА_1 шляхом підписання електронним підписом було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0734531436.
Умовами пункту 1.2. Договору сторони передбачили, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору – 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору – при наданні (отриманні) першого траншу, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору – при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
19 лютого 2020 року відповідач звернулась до ТОВ «Інфінанс» з пропозицією про надання 2 траншу кредиту згідно Заявки – анкети №2628571022 від 19 лютого 2020 року в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0734531436 від 16 лютого 2020 року (оферта).
Відповідно до акцепту оферти від 19 лютого 2020 року на отримання 2 траншу кредиту згідно Заявки – анкети №2628571022 від 19 лютого 2020 року в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0734531436 від 16 лютого 2020 року (оферта),  ОСОБА_1  погодилась з умовами оферти на умовах, викладених в цьому Акцепті з використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису.
Умовами оферти передбачено розмір кредиту (траншу) у розмірі 3 200 грн, строк користування траншем 30 днів, відсоткова ставка 1.75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75%.
ТОВ «Інфінанс» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти у розмірі 3 200 грн, в порядку передбаченому умовами акцепта на отримання другого траншу, що підтверджується квитанцією за сплату №49083725 від 19.02.2020 року, призначення платежу: зарахування 3 200,00 грн на картку НОМЕР_1 .
Довідкою про ідентифікацію ТОВ «Інфінанс» підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , 19 лютого 2020 року була ідентифікована ТОВ «Інфінанс». Акцепт договору позичальником підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 8l1n3g зазначений час відправки 19 лютого 2020 року та номер телефону, на який було відправлено.
Вказана довідка, містить дані за якими можна ідентифікувати, що одноразовий ідентифікатор 8l1n3g, яким підписано акцепт оферти від 19 лютого 2020 року на отримання 2 траншу кредиту згідно Заявки – анкети №2628571022 від 19 лютого 2020 року в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0734531436 від 16 лютого 2020 року, належить саме відповідачу ОСОБА_1 .
Факт укладання договору та підписання оферти та акцепту, а також отримання кредитних коштів у розмірі 3 200,00 грн відповідачем не заперечується.
14 липня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал було укладено договір факторингу №14-07/21, за яким, зокрема, право вимоги за кредитними договорами, в тому числі стосовно боржника ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».
Відповідно до підпункту 6.1.4. зазначеного договору право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру боржників (Додаток №2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги.
На підтвердження виконання умов підпункту 6.1.4. вказаного договору позивачем надано акт приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді за Договором факторингу №14-07/21 від 14 липня 2021 року, який є додатком №2 до договору факторингу від 14 липня 2021 року №14-07/21.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за яким, зокрема, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за укладеними кредитними договорами, перейшло до ТОВ «Коллект Центр».
Відповідно до підпункту 5.2 вказаного договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4).
На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року, який є додатком №4 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року №10-01/2023.
Відповідач позичені кошти не повернула, у зв`язку з чим, станом на 09 січня 2024 року позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 62 391,50 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) – 3 200,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги – 59 191,50 грн, що підтверджується позивачем наданим розрахунком заборгованості.
За вимогами статей 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі вважає, що суд першої інстанції не у повній мірі з`ясував всі обставини, які мають значення для справи, та виконав не усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі не можна визнати у повній мірі законним та обґрунтованим та слід зауважити таке.
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
При цьому, в частині 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Правильно встановивши обставини справи та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору від 19 лютого 2020 року, так і отримання позичальником ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 3 200 грн на погоджених ним умовах Акцепту оферти від 19 лютого 2020 року шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та не виконання останнім свого обов`язку зі своєчасного повернення кредитних коштів.
Відповідачем, а ні до суду першої, а ні до суду апеляційної інстанцій не надано доказів на спростування факту укладення договору від 19 лютого 2020 року та зарахування на її картковий рахунок кредитних коштів у сумі 3 200,00 грн.
Між тим, суд першої інстанції не врахував, що кредитні кошти відповідно до акцепту оферти від 19 лютого 2020 року на отримання 2 траншу кредиту згідно Заявки – анкети №2628571022 від 19 лютого 2020 року в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0734531436 від 16 лютого 2020 року, а тому при визначенні умов Акцепту оферти на отримання 2 траншу від 19 лютого 2020 року необхідно враховувати узгоджені умови договору фінансового кредиту від 16 лютого 2020 року.
Як встановлено умовами Договору від 16 лютого 2020 року, а саме умовами пункту 1.2. Договору сторони передбачили, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору – 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору – при наданні (отриманні) першого траншу, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору – при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
З аналізу умов цього пункту Договору від 16 лютого 2020 року можливо зробити висновок, що кожен транш кредиту є окремим договором термін повернення кожного траншу та строк користування визначено в умовах цього договору, при наданні другого траншу (що має місце у цій справі) у Додатку №3 та Додатку №4 до Договору від 16 лютого 2020 року.
Між тим позивачем не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду Додатку №3 та Додатку №4 до Договору від 16 лютого 2020 року, що на переконання колегії суддів позбавляє можливості визначити остаточні терміни повернення та строк користування таким траншем.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України).
За змістом частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 12 ЦПК України судочинство у судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі №904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19).
Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.
Акцепт оферта від 19 лютого 2020 року на отримання 2 траншу кредиту також містить посилання на інші умови, викладені у Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «МoneyBOOM» (далі – Правила), які долучені до позовної заяви. Між тим ці Правила не містять посилання на електронний підпис відповідача, який би свідчив про її ознайомлення з цими Правилами.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження тих обставин, що строк повернення позичених коштів за Акцептом оферти від 19 лютого 2020 року перевищує 30 днів, а відтак й нарахуванням процентів за користування цими коштами за отриманим третім траншем, виходячи із відсоткової ставки 1,75%, теж обмежується 30 днями та їх загальний розмір складає, як зазначено умовами договору 1 680,00 грн (3 200,00 грн * 1,75% * 30 днів).
Оскільки суд першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясував обставини справи, які мають значення для її вирішення, та неправильно застосував норми матеріального права, порушив вимоги процесуального закону, в силу вимог пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України рішення суду в частині розміру процентів за користування кредитними коштами належить змінити, зменшивши розмір таких процентів з 35 335 (тридцять п`ять тисяч триста тридцять п`ять) грн 50 коп до 1 680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) грн 00 коп.
Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За положеннями ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Приймаючи до уваги зміну рішення суду в частині стягнення заборгованості за відсотками з урахуванням вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні рішення в частині стягнутих судових витрат, а саме: судового збору шляхом його зменшення з 3 028,00 грн до 383,34 грн та витрат на правничу допомогу адвоката з 13 000,00 грн до 1 645,80 грн.  
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 3 966,98 грн.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382-383 ЦПК України, колегія суддів, –

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна — задовольнити частково.
Заочне рішення Орджонікідзевсього міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року - змінити, зменшивши загальну суму заборгованості з 38 535 (тридцять вісім тисяч п`ятсот тридцять п`ять) грн 50 коп до 4 880 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят) грн 00 коп шляхом зменшення розміру заборгованості за нарахованими процентами з 35 335 (тридцять п`ять тисяч триста тридцять п`ять) грн 50 коп до 1 680 (одна тисяча шістсот вісімдесят) грн 00 коп, а також зменшивши суму судових витрат, а саме сплаченого судового збору за подання позову з 3 028,00 грн до 383,34 грн та витрат на правничу допомогу адвоката з 13 000,00 грн до 1 645,80 грн. 
Заочне рішення Орджонікідзевсього міського суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2024 року в іншій частині – залишити без змін. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на користь  ОСОБА_1 судовий збір пропорційно до задоволення апеляційної скарги у сумі 3 966,98 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені «14» липня 2026 року.
Повний текст постанови складено «23» липня 2026 року.

Головуючий:         В.С. Городнича

Судді:          М.Ю. Петешенкова

М.О. Макаров