КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №754/3010/26 | Головуючий у І інстанції: Тарасенко Н.В.
Провадження №33/824/2945/2026 |
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31липня 2026 року суддя Київського апеляційного суду Мосьондз І.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Гудзими О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 30квітня 2026 року,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 30квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, захисник Гудзима О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову суду скасувати, вважаючи її незаконною, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.
В обґрунтування апеляційних вимог стверджує, що зупинка транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 була здійснена працівниками поліції незаконно. На підтвердження цього посилається на відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, на якому відсутня фіксація порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, яке нібито стало підставою для зупинки автомобіля.
Звертає також увагу на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено встановлені у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння: блідість обличчя, тремтіння пальців рук та звужені зіниці очей. Однак зазначені ознаки не були об'єктивно встановлені працівниками поліції у спосіб, передбачений відомчою Інструкцією, не були повідомлені ОСОБА_1 для обґрунтування вимоги про проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.
Просить врахувати, що ОСОБА_1 після зупинки повідомив працівників поліції про те, що він є учасником бойових дій, проходив військову службу під час збройної агресії Російської Федерації проти України, має контузії та поранення. Його емоційна реакція на безпідставні припущення щодо вживання ним наркотичних засобів була обумовлена зазначеними обставинами.
Під час складання протоколу ОСОБА_1 висловив згоду пройти огляд на стан сп`яніння, проте працівниками поліції йому у цьому було відмовлено.
З метою доведення того факту, що він не перебував в стані сп`яніння, ОСОБА_1 протягом двох годин добровільно звернувся до медичного закладута пройшов огляд, яким було встановлено, що він не перебував в стані сп`яніння.
За наслідками апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисникаГудзими О.В. на підтримку поданої апеляційної скарги, проаналізувавши апеляційні доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статей 251 та 252 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
За оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він11.02.2026 року о 20 год. 34 хв. керував транспортним засобом «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_1 вулиці Віскозній, 1 в місті Києвіз ознакаминаркотичного сп`яніння, а саме: неприродні блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, тіла, зіниці очей занадто звужені та не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушивп.2.5 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суддя не забезпечила всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставини справи про адміністративне правопорушення, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За приписами п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України 09.11.2015 №1452/735 та зареєстрованого в МЮУ 11.11.2015 за №1413/27858, яка визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду, ознаками наркотичного сп`яніння є:
- наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота);
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідість.
У відповідності до п.2 розділу ІІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених п.4 розділу І цієї Інструкції, огляд водія транспортного засобу на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я проводиться у присутності поліцейського в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту), який пройшов тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством.
Перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок проведення такого огляду, та про підстави його проведення.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , який містить виклад обставин вчиненого правопорушення, ОСОБА_3 керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродні блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, тіла, зіниці очей занадто звужені та не реагують на світло, поведінка не відповідає обстановці, що склалася. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Проте, як вбачається із наявного в матеріалах справи та дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції,який долучено до протоколу про адміністративне правопорушення, він не містить данихпро те, що працівники поліції, зупинивши автомобіль під керуванням ОСОБА_1 та висуваючи йому вимогу пройти в установленомузаконом порядку медичний огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння, повідомляли ОСОБА_1 про наявність у нього будь-яких ознак наркотичного сп`яніння, передбачених Інструкцією, як підстави для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння, про наявність яких зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення. 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано: Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; c) захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; d) допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; e) якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.
Суд апеляційної інстанції вважає, що неповідомлення особі, яка керувала транспортним засобом, про наявність у неї конкретних ознак наркотичного сп`яніння, які вбачають у неї працівники поліції, як законної підстави для проведення її огляду, порушує права особи захищатися від висунутого обвинувачення та надавати пояснення з цього приводу, в тому числі на його спростування.
Таким чином, обґрунтованими є апеляційні доводи сторони захисту про те, що поліцейські порушили процедуру проведення огляду, а саме не повідомили ОСОБА_1 про наявність у нього конкретних ознак алкогольного сп`яніння, як підставу для проведення його огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Суд апеляційної інстанції також враховує, що із дослідженого судом відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що під час складання протоколу ОСОБА_1 висловив згоду пройти огляд на стан сп`яніння, проте працівниками поліції йому у цьому було відмовлено.
З метою спростування фактуперебування в стані сп`яніння та наявності у нього ознак сп`яніння ОСОБА_1 добровільно, протягом двох годин змоменту його зупинки працівниками поліції,звернувся до медичного закладу та пройшов огляд на стан сп`яніння.
Відповідно до долученого в суді висновку лікарів Київської міської клінічної лікарні №10 станом на 22 год. 30 хв. у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено. 
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами поза розумним сумнівом не підтверджується ОСОБА_4 пункту 2.5 ПДР за обставин, викладених у протоколі, а саме те, що він керував транспортним засобом з ознакаминаркотичного сп`яніння, на вимогу працівників поліції від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Оскільки суддя не забезпечила всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а її висновок про доведеність вини  ОСОБА_1  у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є незаконним та необґрунтованим.
За наведених вище обставин постанова суду підлягає скасуванню, а провадження щодо  ОСОБА_1 - закриттю, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
З цих підстав апеляційна скарга захисника Гудзими О.В. в інтересах ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Гудзими О.В. в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 30квітня 2026 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Мосьондз