ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 липня 2026 року	Справа №160/7543/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відповідач 1: Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (ЄДРПОУ 08356179 Адреса: м. Київ, вул. Госпітальна, 16, 01133), Відповідач 2: Комунальне некомерційне підприємство "Міська клінічна лікарня №4" Дніпровської міської ради (ЄДРПОУ 01280527 Адреса: м. Дніпро, вул. Ближня, 31, 49102) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

30.03.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відповідач 1: Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, Відповідач 2: Комунальне некомерційне підприємство "Міська клінічна лікарня №4" Дніпровської міської ради, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною відмову та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України в частині про залишення без змін причинно-наслідкового зв`язку захворювань ОСОБА_1 , затверджене у протоколі засідання штатної ВЛК від 16.01.2026 року №2026-0116-1024-1258-7;
- визнати протиправним та скасувати рішення ЕКОПФО КНП «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради №150/26/510/Р від 24.02.2026 року в частині про встановлення 3 групи інвалідності ОСОБА_1 без визнання зв`язку захворювань з захистом Батьківщини;
- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 та внести зміни до рішення, затвердженого у протоколі засідання штатної ВЛК від 16.01.2026 року №2026-0116-1024-1258-7, в частині причинного зв`язку захворювань ОСОБА_1 , встановивши щодо всіх діагностованих захворювань (гіпертонічна хвороба, вертеброгенна та післятравматична радикулопатія С4С7, наслідки мінно-вибухової травми, стійкі цефалгічний, вестибуло-атактичний, астено-невротичний синдроми, сенсоневральна приглухуватість тощо) формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» відповідно до підпункту «д» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402;
- зобов`язати Комунальне некомерційне підприємство «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради внести зміни до рішення ЕКОПФО №150/26/510/Р від 24.02.2026 року в частині встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 , визнавши інвалідність внаслідок війни (стаття 7 Закону України «Про статус ветеранів війни»), встановивши 3 групу інвалідності з причинним зв`язком захворювань із захистом Батьківщини та вказавши відповідне формулювання у всіх розділах рішення ЕКОПФО.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 08 червня 2023 року мобілізований і проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 .
12 травня 2025 року під час безпосередньої участі в бойових діях з захисту Батьківщини зазнав мінно-вибухової травми. У довідці військово-лікарської комісії №2025-0916-1127-5418-0 від 26 вересня 2025 року зазначено наступне: «Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) - Н36, І10, М42.1. Відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-1128-1527-4584-3 від 28.11.2025 року, виданого 20 Регіональною ВЛК (м. Дніпро), було встановлено, що ОСОБА_1 придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, а також, що підстав для відміни, скасування або прийняття іншої постанови про причинний зв`язок у довідці гарнізонної ВЛК №2 в/ч НОМЕР_3 №2025-0916-1127-5418-0 від 26.09.2025 немає. Однак, ні у довідці від 26 вересня 2025 року, ні у протоколі від 28 листопада 2025 року не зазначено, що захворювання, які отримав ОСОБА_1 пов`язані з захистом Батьківщини, що суперечить підпункту "д" пункту 21.5 Глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом №402 Міністерством Оборони України. ЦВЛК надали у відповідь протокол засідання штатної ВЛК від 16.01.2026 року №2026-0116-1024-1258-7 на підставі якого експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради встановила позивачу 3 групу інвалідності без визнання зв`язку із захистом Батьківщини (витяг з рішення ЕКПФО №150/26/510/В від 24.02.2026 року). Такий висновок позбавив позивача статусу інваліда війни та відповідних пільг. З урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 06 квітня 2026 року суд відкрив провадження у справі №160/7543/26 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
В силу ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідно до ч. 6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 , з 08 червня 2023 року мобілізований і проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 .
12 травня 2025 року під час безпосередньої участі в бойових діях з захисту Батьківщини позивач зазнав мінно-вибухової травми (вибухова травма, забій лівого надпліччя, садна лівої скроневої ділянки). Факт травми та її обставини підтверджено довідкою про обставини травми №7183 від 01.06.2025, виданою командиром в/ч НОМЕР_2 (травмування сталося під час виконання обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з правопорушенням, сп`янінням чи умисним самоушкодженням); первинною медичною карткою №5701 від 12.05.2025; медичними документами з кодами У36.2, У96.
У довідці військово-лікарської комісії №2025-0916-1127-5418-0 від 26 вересня 2025 року зазначено наступне: «Діагноз (включаючи код, згідно чинного НК 025) та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) - Н36, І10, М42.1. Опис діагнозу: Гіпертонічна хвороба І ст., 1 ст. АГ, ризик 2, СН 0 ст. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. Вертеброгенна у поєднанні з післятравматичною радикулопатією С4 -С7 ліворуч, стійка торакалгія зі стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, помірним порушенням статико-динамічної функції хребта на тлі остеохондрозу шийного і грудного відділів хребта, протрузії МХД С5-С6, Т9-Т11. Захворювання, ТАК, пов`язане(-а/е/і) з проходженням військової служби. Т90.0, Н90.4, Т90.5. Опис діагнозу: Наслідки мінно-вибухової травми (12.05.2025), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку зі стійким цефалгічним, вестибуло-атактичним, астено-невротичним синдромом, незначним порушенням функції, акубаротравми без пошкодження цілісності барабанних перетинок у вигляді хронічної правобічної сенсоневральної приглухуватості І ст. з втратою слуху праворуч - 21 дБ, ліворуч - 87 дБ. Травма, ТАК, пов`язана(-а/е/і) із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370): Травма відноситься до легких». На підставі статті 75в, 236, 646, 39в, 79в, 36в графи II Розкладу хвороб Скаржник придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Відповідно до протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-1128-1527-4584-3 від 28.11.2025 року, виданого 20 Регіональною ВЛК (м. Дніпро), було встановлено, що ОСОБА_1 має наступний діагноз на підставі ст. графи наказу: Гіпертонічна хвороба І ст., І ст. АГ, ризик 2. СН 0 ст. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. Вертеброгенна у поєднанні з післятравматичною радикулопатією С4-С7 ліворуч, стійка торакалгія зі стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, помірним порушенням статико-динамічної функції хребта на тлі остеохондрозу шийного і грудного відділів хребта, протрузії МХД С5-С6. Т9-Т11. Захворювання, ТАК, пов`язане(-а/е/і) з проходженням військової служби. Наслідки мінно-вибухової травми (12.05.2025), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку зі стійким цефалгічним, вестибуло-атактичним, астено-невротичним синдромом, незначним порушенням функції, акубаротравми без пошкодження цілісності барабанних перетинок у вигляді хронічної правобічної сенсоневральної приглухуватості І ст. з втратою слуху праворуч - 21 дБ, ліворуч - 87 дБ. Травма, ТАК, пов`язана(-а/е/і) із захистом Батьківщини. За ступенем тяжкості (наказ МОЗ України від 04.07.2007 №370): Травма відноситься до легких. На підставі статті 75в, 236, 646, 39в, 79в, 36в графи II Розкладу хвороб Скаржник придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, а також, що підстав для відміни, скасування або прийняття іншої постанови про причинний зв`язок у довідці гарнізонної ВЛК №2 в/ч НОМЕР_3 №2025-0916-1127-5418-0 від 26.09.2025 немає.
20 грудня 2025 року адвокатом Ковалик Мариною Федорівною до ЦВЛК було подано скаргу на зазначену вище довідку ВЛК та протокол засідання штатної ВЛК з усіма медичними документами та повним обґрунтуванням. ні у довідці від 26 вересня 2025 року, оскільки ні у протоколі від 28 листопада 2025 року не зазначено, що захворювання, які отримав ОСОБА_1 пов`язані з захистом Батьківщини, що на думку позивача суперечить підпункту "д" пункту 21.5 Глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом №402 Міністерством Оборони України.
ЦВЛК надали у відповідь протокол засідання штатної ВЛК від 16.01.2026 року №2026-0116-1024-1258-7, де зазначено наступне: «Травма солдата ОСОБА_2 , 03.09.1985: "Вибухова травма (від 12.05.2025), забій лівого надпліччя, садна лівої скроневої ділянки", що підтверджується довідкою про обставини травми від 01.06.2025 №7183, виданою командиром в/ч НОМЕР_2 , військово-обліковою та медичною документацією – травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Причинний зв`язок захворювань залишити без змін. За результатами розгляду надісланих адв. Ковалик М.Ф. копій медичних документів ОСОБА_1 повідомляється, що документів, які етіопатогенетично дозволяють віднести або підтверджують початок вищезазначених захворювань на період участі в бойових діях, та будь-яких інших документів, які б послужили підставою для відміни, скасування чи прийняття іншої постанови щодо встановлення причинного зв`язку діагностованих захворювань до ЦВЛК ЗС України не надано. Ураховуючи вищезазначене, постанови про причинний зв`язок вищезазначених захворювань за довідкою гарнізонної ВЛК №2 в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_2 від 26.09.2025 №2025-0916-1127-5418-0 та за протоколом засідання 20 РВЛК прийняті обґрунтовано, згідно вимог Положення. Згідно підпункту 2.3.5 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення рішення (постанови) ЦВЛК ЗС України можуть бути оскаржені в судовому порядку.
На підставі зазначеного висновку ЦВЛК, експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради встановила позивачу 3 групу інвалідності без визнання зв`язку із захистом Батьківщини (витяг з рішення ЕКПФО №150/26/510/В від 24.02.2026 року). 
Відповідно до Виписки з медичної карти стаціонарного хворого №9849, виданої КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», ОСОБА_1 проходив стаціонарне лікування з 12 травня 2025 року по 16 травня 2025 року, у графі діагнозу зазначено заключний діагноз: S06.00 - Струс головного мозку. Супутні діагнози: Y96 - Фактори, пов`язані з умовами праці; Y36.2 - Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків; S40.0 - Забій плеча та плечового поясу. 
У Виписці №2861 із медичної карти стаціонарного хворого, виданої ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», Скаржник перебував на стаціонарному лікуванні з 11 червня 2025 року по 30 червня 2025 року, основний діагноз: М54.1, М54.2, М25.5, G55.3, Z50.9, Z50.1, Z54.8, Y96.0, Y36. Післятравматична радикулопатія шийного відділу хребта з переважним ураженням сегментів С4-С5, С5-С6, С6-С7 (комбінована контрактура лівого плечового суглобу (ПФС III ст.), виражений больовий (цервікобрахіалгія ліворуч) та м`язово-тонічний синдроми. Наслідки вибухової травми (11.05.2025): струс головного мозку, акубаротравми у вигляді правобічної сенсоневральної приглухуватості з легким порушенням слуху справа при середній втраті слуху до 21 дБ, ліворуч норма. Гіпертонічна хвороба І ст., І ступ., ризик 2 (помірний), ХХН І ст.; кісти обох нирок; ХХН-0 ст.
Згідно із Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5396, виданого «Дніпровським державним медичним університетом», ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 30 червня 2025 року по 14 липня 2025 року. Основний діагноз: G54.2 - Ураження шийних корінців, не класифіковані в інших рубриках. Вертеброгенна та посттравматична радикулопатія С4-С7 зліва, стійка торакалгія з вираженим больовим та м`язово-тонічним синдромом, помірним порушенням статико-динамічної функції хребта на фоні остеохондрозу шийного та грудного відділу хребта, протрузії диска С5-С6, Th9-Th10 і Th10-Th11, унковертебрального артрозу на рівні С5-С6. Супутній діагноз: Т90.5 - Наслідки внутрішньочерепної травми. Ранній відновний період МВТ (11.05.2025), ЗЧТ, струсу головного мозку зі стійким цефалгічним синдромом. Комбінована контрактура лівого плечового суглоба (ПФС III). Y96 - Фактори, пов`язані з умовами праці. І11.9 - Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця без (застійної) серцевої недостатності. Гіпертонічна хвороба І ст., І ст. АГ, ступінь ризику II (помірний), СН0. ХХН І ст., кіста обох нирок, ХНН - 0 ст. Н90.3 - Нейросенсорна втрата слуху, двостороння. Правобічна сенсоневральна приглухуватість внаслідок АКБТ (1). Y36.2 - Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків. 
Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2208, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у в/ч НОМЕР_3 з 27 серпня 2025 по 10 вересня 2025 року. Опис діагнозу: стан після вибухової травми (11.05.2025).
Позивач вважає протиправною відмову скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України в частині про залишення без змін причинно-наслідкового зв`язку захворювань ОСОБА_1 , затверджене у протоколі засідання штатної ВЛК від 16.01.2026 року №2026-0116-1024-1258-7, у зв`язку з чим звернувся до суду з вищезазначеним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ(далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`яі віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
За ч.1 ст.1 Закону №2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Як слідує з ч.3 ст.1 Закону №2232 військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я,прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Відповідно до ч. 12 ст. 12 Закону № 2232-ХІІ військовозобов`язані, які, зокрема, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджене Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).
Відповідно до п. 1.1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
За правилами п.1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза це:
медичний огляд, зокрема, військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Пунктом 2.1 розділу І Положення № 402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Відповідно до п. 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом.
До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорониздоров`ятощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.
ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України (абз. 15 п.п. 2.3.4 п. 2.3 розділу I Положення № 402).
Відповідно до п. 2.4.4 п. 2.4 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладаються обов`язки, зокрема, з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Згідно із п. 2.4.5 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.
Рішенням штатної ВЛК може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд (п. 2.4.6. розділу І Положення № 402).
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (п. 2.4.10. розділу І Положення № 402).
У свою чергу, згідно із п. 2.6.1. розділу І Положення № 402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі - ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК.
На підставі затвердженого переліку начальник ВМКЦ регіону своїм наказом призначає позаштатні постійно діючі ВЛК, їх персональний склад і визначає порядок їх роботи (п. 2.6.7.).
Документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою військового лікувального, цивільного лікувально-профілактичного закладу, військової частини, при яких ці комісії утворені (2.6.11. розділу І).
Госпітальна ВЛК створюється у військовому госпіталі, на госпітальному судні, у цивільному лікувально-профілактичному закладі, де обстежуються і лікуються військовослужбовці. На особливий період госпітальна ВЛК створюється в усіх військових санаторіях (2.7.1. розділу І).
Із наведених вище норм Положення № 402 слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених п. 1.1 розділу І Положення № 402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.
Пунктом 1.1 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`яі фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий станздоров`яі фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог достану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Відповідно до п. 1.2 розділу ІІ Положення № 402 розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Згідно з п. 1.4 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд контингентів, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення, проводиться в порядку, визначеному таблицею.
Відповідно до п. 6.6. розділу ІІ Положення № 402 військовослужбовці оглядаються ВЛК у військових лікувальних закладах за територіальним принципом. Військовослужбовці, крім того, оглядаються ВЛК за місцем лікування, навчання, перебування у відрядженні, за місцем проведення відпустки.
За змістом п. 6.28. розділу ІІ Положення № 402 у разі коли ВЛК після амбулаторного обстеження не може прийняти остаточної постанови, вона направляє військовослужбовця на стаціонарне обстеження у військовий лікувальний заклад з подальшим оглядом його госпітальною ВЛК.
Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Згідно із висновками Верховного Суду, у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18 надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Беручи до уваги ті обставини, що перевірка рішень позаштатних гарнізонних ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставам прийняття певного висновку, оскільки, як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підстав висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зокрема, в силу ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
За ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 826/15741/18, з метою безумовного дотримання конституційного принципу, визначеного у статті 129 Конституції України, в частині третій статті 2 та статті 9 КАС України закріплено, що до основних засад (принципів) адміністративного судочинства належить, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.
Принцип змагальності судового провадження охоплює собою право особи, крім можливості подавати власні докази, знати про існування всіх представлених доказів та пояснень іншими учасниками справи, оскільки вони можуть вплинути на рішення суду, мати можливість знайомитись з матеріалами справи та робити з них копії, а також володіти відповідними знаннями (залучати професійного представника) та змогу коментувати представлені докази та пояснення у належній формі та у встановлений час.
Таким чином, принцип змагальності спільно з принципом рівності є одним з основних елементів поняття "право на справедливий суд", що гарантоване Конвенцією.
Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).
Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Водночас адміністративне судочинство ґрунтується на принципі диспозитивності, відповідно до якого суд вирішує спір у межах заявлених позовних вимог та на підставі обставин, якими вони обґрунтовуються.
Оцінюючи доводи позивача, суд виходить із того, що предметом спору у цій справі є не встановлення судом медичного діагнозу чи визначення причинного зв`язку захворювань, а перевірка того, чи діяла Центральна військово-лікарська комісія в межах наданих їй повноважень, чи дотрималася визначеної Положенням №402 процедури та чи є її рішення належним чином мотивованим.
Як убачається з матеріалів справи, довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії від 26.09.2025 №2025-0916-1127-5418-0 та протоколом засідання 20 Регіональної ВЛК від 28.11.2025 №2025-1128-1527-4584-3 позивачу встановлено різний причинний зв`язок щодо різних нозологічних форм.
Так наслідки мінно-вибухової травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, акубаротравми та сенсоневральної приглухуватості визначені як «травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини», тоді як щодо гіпертонічної хвороби, вертеброгенної патології хребта та післятравматичної радикулопатії зроблено висновок «захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
Не погодившись із таким визначенням причинного зв`язку, позивач звернувся зі скаргою до Центральної військово-лікарської комісії, посилаючись, зокрема, на положення підпункту «д» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 та надані ним медичні документи.
За результатами розгляду скарги ЦВЛК прийняла рішення, оформлене протоколом від 16.01.2026 №2026-0116-1024-1258-7, яким залишила без змін встановлений причинний зв`язок захворювань, зазначивши лише, що документи, які етіопатогенетично дозволяють віднести початок відповідних захворювань до періоду участі у бойових діях або є підставою для зміни постанови ВЛК, відсутні.
Суд погоджується з тим, що визначення причинного зв`язку захворювання належить до виключної компетенції військово-лікарських комісій та потребує спеціальних медичних знань.
Саме тому Верховний Суд у постановах від 13.06.2018 у справі №806/526/16 та від 12.06.2020 у справі №810/5009/18 дійшов висновку, що адміністративний суд не вправі самостійно оцінювати правильність встановленого медичного діагнозу, відповідність його статтям Розкладу хвороб чи визначати причинний зв`язок захворювання, оскільки такі питання належать до компетенції спеціалізованих медичних органів.
Разом із тим наведена правова позиція Верховного Суду не означає, що рішення військово-лікарської комісії не підлягають судовому контролю.
Предметом перевірки адміністративного суду є, зокрема, дотримання суб`єктом владних повноважень процедури прийняття рішення, повнота дослідження всіх обставин, які мають значення для його прийняття, належність мотивування та відповідність рішення критеріям, визначеним частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Як убачається із матеріалів справи, разом зі скаргою до ЦВЛК позивачем було надано значний обсяг медичної документації, а саме: виписки зі стаціонарного лікування КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України», Дніпровського державного медичного університету, військової частини НОМЕР_3 , довідку про обставини отримання травми, первинну медичну документацію, результати проведених обстежень та інші медичні документи.
При цьому суд звертає увагу, що окремі із зазначених документів містять відомості про післятравматичний характер окремих захворювань позивача, а також про лікування наслідків вибухової травми, отриманої під час безпосередньої участі у заходах із захисту Батьківщини.
Зокрема, у виписці ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» серед основних діагнозів зазначено післятравматичну радикулопатію шийного відділу хребта та наслідки вибухової травми, а у виписці Дніпровського державного медичного університету — вертеброгенну та посттравматичну радикулопатію, наслідки внутрішньочерепної травми та акубаротравми.
Разом із тим із протоколу ЦВЛК від 16.01.2026 не вбачається, що зазначеним медичним документам була надана будь-яка індивідуальна оцінка.
Фактично рішення Центральної військово-лікарської комісії містить лише загальне посилання на відсутність документів, які етіопатогенетично підтверджують виникнення відповідних захворювань унаслідок участі у бойових діях, без наведення мотивів, з яких подані позивачем медичні документи були визнані недостатніми або такими, що не підтверджують відповідних обставин.
При цьому ЦВЛК не зазначила, які саме документи були досліджені, яким доказам надано оцінку, які конкретні відомості свідчать про відсутність причинного зв`язку, а також не навела мотивів відхилення доводів скарги щодо кожного із захворювань, стосовно яких ставилося питання про зміну причинного зв`язку.
За таких обставин суд робить висновок, що рішення ЦВЛК у спірній частині не відповідає критерію обґрунтованості, визначеному частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не дає можливості встановити, чи були належним чином досліджені всі надані позивачем документи та з яких саме підстав комісія дійшла висновку про неможливість застосування підпункту «д» пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402.
Водночас наведені обставини самі по собі не свідчать про наявність у суду підстав для встановлення іншого причинного зв`язку захворювань.
Визначення причинного зв`язку захворювань із захистом Батьківщини потребує спеціальних медичних знань та належить до виключної компетенції військово-лікарських комісій, тому суд не вправі підміняти собою ЦВЛК та приймати рішення щодо встановлення конкретного формулювання причинного зв`язку або зобов`язувати комісію ухвалити рішення певного змісту.
Належним способом захисту порушеного права у цьому випадку є скасування рішення ЦВЛК у відповідній частині та покладення на неї обов`язку повторно розглянути скаргу позивача з урахуванням усіх поданих медичних документів, надавши належну оцінку кожному із них та мотивований висновок щодо причинного зв`язку кожного із спірних захворювань відповідно до вимог Положення №402.
Оскільки рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради було прийняте саме на підставі спірного рішення Центральної військово-лікарської комісії, правомірність якого в цій частині судом поставлена під сумнів, вимога про скасування рішення ЕКОПФО також є передчасною до остаточного вирішення питання щодо причинного зв`язку захворювань компетентним органом.
За таких обставин вимога про безпосереднє зобов`язання КНП «Міська клінічна лікарня №4» внести зміни до рішення ЕКОПФО та встановити інвалідність внаслідок війни задоволенню не підлягає, оскільки відповідне рішення є похідним від висновків ЦВЛК та має бути переглянуте компетентним органом після повторного вирішення питання про причинний зв`язок захворювань.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно достатті 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням встановлених обставин, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд зробив висновок про часткове задоволення позову.
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"
Керуючись ст. 77, 78, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відповідач 1: Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (ЄДРПОУ 08356179 Адреса: м. Київ, вул. Госпітальна, 16, 01133), Відповідач 2: Комунальне некомерційне підприємство "Міська клінічна лікарня №4" Дніпровської міської ради (ЄДРПОУ 01280527 Адреса: м. Дніпро, вул. Ближня, 31, 49102) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (ЄДРПОУ 08356179 Адреса: м. Київ, вул. Госпітальна, 16, 01133), затверджене у протоколі засідання штатної ВЛК від 16.01.2026 року №2026-0116-1024-1258-7, лише в частині залишення без змін причинного зв`язку захворювань ОСОБА_1 .
Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 із наданням оцінки всім медичним документам та мотивованого висновку щодо кожного із діагностованих захворювань відповідно до п.21.5 Положення № 402
В решті заявлених позовних вимог – відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук