ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 вересня 2026 року справа №200/8161/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року у справі № 200/8161/25 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасуванні рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про: - визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 04.09.2025 № 051330003974 про відмову в призначені пенсії від 04.09.2025 №051330003974; - зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2025 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди строкової військової служби з 22.06.1989 по 17.05.1991, періоди роботи у ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 31.05.1988 по 05.07.1988, з 21.12.1988 по 19.04.1989 у якості підземного гірника 2р., період роботи у ВП «шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля» з 20.07.1991 по 25.10.1992 у якості підземного забійника 6р.
В обґрунтування зазначено, що у віці 55 років позивач звернувся за призначенням пенсії. Управлінням протиправно не враховано періоди роботи до пільгового стажу, записи про які наявні в трудовій книжці та які підтвердженні довідками. Зауважує, що професії, які позивач обіймав – «гірник підземний», «забійник підземний» – передбачені Списком, затвердженим Постановами Кабінету Міністрів України №162 11.03.1994 року № 36 від 16.01.2003 р., № 461 від 24.06.2016 р. та № 202 від 31.03.1994 р. Також вважає наявними підстави для зарахування періоду військової служби до пільгового стажу, оскільки службі передувало влаштування на роботу з 24.12.1988 по 19.04.1989 за професією «підземний гірник».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року у справі № 200/8161/25 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 04.09.2025 № 051330003974 про відмову в призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.08.2025 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 період строкової військової служби з 22.06.1989 по 17.05.1991, періоди роботи у шахті з 31.05.1988 по 05.07.1988 у якості підземного гірника, з 21.12.1988 по 19.04.1989 у якості підземного гірника по ремонту г/в, з 20.07.1991 по 25.10.1992 у якості підземного забійника.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обґрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач, звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України 28.08.2025 із заявою про призначення пенсії.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області за результатом розгляду заяви від 28.08.2025 прийнято рішення № 051330003974 від 04.09.2025 про відмову в призначенні пенсії.
В рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 37 років 1 місяць 9 днів. До пільгового стажу не зараховано періоди згідно довідки, оскільки підписи не відповідають вимогам Додатку 5, відсутня довідка на право підпису. Відмова у призначенні пенсії обумовлена відсутністю необхідних документів та стажу.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, судом першої інстанції зазначено наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, регулюються Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що право на пенсію мають особи після досягнення 50 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків з них не менше 10 років на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Так, згідно зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пп.4 п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, згідно якого при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Щодо пільгового стажу позивача, судом встановлено таке.
Трудова крижка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містить наступні записи:
№1 – 31.05.1988 про прийняття в «Дзержинськвуголь» Шахта «Дзержинського» учнем гірничого підземного з повним робочим днем під землею;
№2 – 05.07.1988 про звільнення;
№2 – 21.12.1988 – про прийняття в «Дзержинськвуголь» Шахта «Дзержинського» учнем гірничого по ремонту гірничих виробіток підземним способом з повним робочим днем під землею,
№3 – 19.04.1989 – про звільнення,
№4 – 22.06.1989 – 17.05.1991 – служба в Радянській Армії (військовий квиток №0014060),
№5 – 17.07.1991 – про прийняття у ВП «шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля» на роботу в якості підземного учня забійника,
№6 – 13.09.1991 – про переведення в якості підземного забійника з повним робочим днем на підземних роботах,
№7 – 25.10.1992 – про звільнення.
Крім того, на підтвердження пільгового стажу надані архівні довідки ДП «Торецьквугілля», а саме:
від 18.07.2025 №16/239-1, про періоди роботи ОСОБА_1 у ВП «Шахта «Північна», 
від 18.07.2025 №16/239-3 про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день на ВП «Шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля» з 17.07.1991 по 19.07.1991 в якості учня в учбовому пункті на учні забійника підземного, з 20.07.1991 по 12.09.1991 в якості підземного учня забійника, що передбачено Списком 1, розділ 1, підрозділ 1, з 13.09.1991 по 25.10.1992 в якості підземного забійника, що передбачено Списком 1, розділ 1, підрозділ 1 код професії 1010100а;
від 18.07.2025 №16/239-4 про те, що у період з 17.07.1991 по 19.07.1991 оплата праці нараховувалась як учню підземного забійника;
від 18.07.2025 №16/239-6 про те, що у період працював повний робочий день на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» та виконував роботи в гірничому виробництві з повним робочим днем під землею з 31.05.1988 по 06.06.1988 у навчальному пункті в якості підземного учня гірника, що передбачено Списком 1, розділом 1 підрозділом 1, з 07.06.1988 по 23.12.1988 учнем підземного гірника, що передбачено Списком 1, розділом 1 підрозділом 1, з 24.12.1988 по 19.04.1989 в якості підземного учня гірника по ремонту г/в, що передбачено Списком 1, розділом 1 підрозділом 1,
від 18.07.2025 №16/239-7 про те, що у період з 21.12.1988 по 23.12.1988 сплачувалася заробітна плата як учню підземного гірника по ремонту г/в,
від 18.07.2025 №16/239-8 про те, що у період з 31.05.1988 по 06.06.1988 сплачувалась заробітна плата як учню підземного гірника.
Отже, згідно з записами трудової книжки та довідок, позивач у періоди з 31.05.1988 по 05.07.1988, з 21.12.1988 по 19.04.1989 працював у якості підземного гірника з повним робочим днем під землею, а у період з 20.07.1991 по 25.10.1992 у якості підземного забійника з повним робочим днем під землею. Отже, вказані професії позивача у спірні періоди повністю підтверджують його зайнятість на роботі з повним робочим днем у шахті.
З розрахунку стажу вбачається, що періоди роботи з 31.05.1988 по 05.07.1988, з 21.12.1988 по 19.04.1989, з 20.07.1991 по 25.10.1992 зараховані до страхового стажу, однак не зараховані до пільгового стажу.
Відмова у зарахуванні до пільгового стажу цих періодів роботи обумовлена відсутністю довідок про право підпису довідок, що надані ДП «Торецьквугілля» з посиланням на порушення п.20 Порядку №637.
При огляді довідок судом встановлено, що вони завірені печаткою підприємства та засвідчені підписами: генерального директора ДП «Торецьквугілля», начальником архіву, бухгалтером.
Суд звертає увагу, що п.20 Порядку №637 не передбачено надання «довідок про право підписування» довідок про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
В контексті обставин цієї справи та доводів Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, покладених ним в основу свого рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, суд враховує й те, що за частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
У даному випадку судом не встановлено, а відповідачем не надано доказів звернення до відповідних підприємств, установ та організацій з метою надання необхідних додаткових документів, а також здійснення відповідної перевірки достовірності поданих позивачем та відображених у його трудовій книжці відомостей щодо періодів роботи з 31.05.1988 по 05.07.1988, з 21.12.1988 по 19.04.1989, з 20.07.1991 по 25.10.1992.
Відтак, роблячи висновок про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу за Списком 1 періодів роботи з 31.05.1988 по 05.07.1988, з 21.12.1988 по 19.04.1989, з 20.07.1991 по 25.10.1992 з огляду на відсутність «довідок про право підписування» довідок про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області переклав тягар доказування на позивача, що не узгоджується із завданням адміністративного судочинства. По суті орган Пенсійного фонду, свою позицію побудував виключно на припущеннях (сумнівах) щодо не підтвердження наявності у позивача пільгового стажу у періоди роботи з 31.05.1988 по 05.07.1988, з 21.12.1988 по 19.04.1989, з 20.07.1991 по 25.10.1992.
Суд зазначає, що хоча й витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, однак перекладання обов`язку доказування, надання відомостей на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може слугувати умовою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, зокрема виплати пенсії у належному розмірі з урахуванням його трудового стажу.
Таким чином, слід дійти висновку, що, відмовляючи у зарахуванні періодів роботи з 31.05.1988 по 05.07.1988, з 21.12.1988 по 19.04.1989, з 20.07.1991 по 25.10.1992 до пільгового стажу за Списком №1 позивача внаслідок їх не підтвердження додатковою довідкою управління не діяло обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
З огляду на викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову в призначенні пенсії від 04.09.2025 № 051330003974 є протиправним та підлягає скасуванню. 
Щодо зарахування періоду проходження військової служби до пільгового стажу суд зазначає таке.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з абз. 2 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (зі змінами та доповненнями), час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Період проходження військової служби у період 22.06.1989 – 17.05.1991 підтверджується військовим квитком НОМЕР_2 , що виданий 22.06.1989.
Запис про проходження військової служби також наявний в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 .
Згідно з розрахунком стажу позивача (Форма РС-право), військова служба позивача зарахована відповідачем до його страхового стажу.
Рішення від 04.09.2025 № 051330003974 не містить мотивів відмови у зарахуванні військової служби до пільгового стажу за Списком №1. Разом з цим, у відзиві управління заперечує проти такого зарахування з посиланням на те, що у військовому квитку прізвище позивача на російській мові вказано не вірно.
Суд вважає таке посилання неприйнятним, оскільки записи про період проходження військової служби містяться у трудовій книжці позивача, і вони співпадають із записами, що містяться у військовому квитку НОМЕР_2 , що виданий 22.06.1989 на ім`я « ОСОБА_2 » (мова оригіналу). Суд звертає увагу, що невідповідність написання у військом квитку прізвища позивача у перекладі на російську мову судом не встановлена, адже за паспортними даними серії НОМЕР_3 прізвище позивача на російській мові « ОСОБА_3 » в той час як у військовому квитку також зазначено « ОСОБА_3 ».
Суд звертає увагу, що до проходження військової служби (період 22.06.1989 – 17.05.1991) позивач навчався у Дзержинському гірничому технікумі (з 01.09.1985 по 13.06.1989), про що свідчить диплом серії НОМЕР_4 по спеціальності підземна розробка вугільних родовищ, а в періоди 31.05.1988 – 05.07.1988, 21.12.1988 – 19.04.1989 проходив виробничу практику в шахті Дзержинського, за професіями, що передбачені Списком №1.
Ураховуючи, що на момент призову на строкову військову службу позивач навчався та працював за професією, що дає право на пенсію на пільгових умовах,період строкової служби з 22.06.1989 – 17.05.1991 протиправно не зарахований до пільгового стажу позивача за Списком №1.
При обранні належного способу захисту, суд враховує, що як записами трудової книжки, так відомостями з довідок підтверджено, що до пільгового стажу (Список 1) позивача повинні зараховуватися період строкової військової служби з 22.06.1989 по 17.05.1991, періоди роботи у шахті з 31.05.1988 по 05.07.1988 у якості підземного гірника, з 21.12.1988 по 19.04.1989 у якості підземного гірника по ремонту г/в, період роботи з 20.07.1991 по 25.10.1992 у якості підземного забійника. Отже, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2025 про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, із зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 період строкової військової служби з 22.06.1989 по 17.05.1991, періоди роботи у шахті з 31.05.1988 по 05.07.1988 у якості підземного гірника, з 21.12.1988 по 19.04.1989 у якості підземного гірника по ремонту г/в, період роботи з 20.07.1991 по 25.10.1992 у якості підземного забійника.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року у справі № 200/8161/25 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року у справі № 200/8161/25 - залишити без змін.
Повне судове рішення складено 10 вересня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв