Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року        м. Рівне

Справа № 571/750/26
Провадження № 33/4815/834/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: секретаря судового засідання – Супрунюк К.Р.,
захисника – Задорожньої В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне в режимі відеоконференції матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Задорожньої В.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від 02 червня 2026 року, –

ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 02 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком один рік.
3 матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2026 року о 16 год. 21 хв. на 273 км. автодороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), і від проходження огляду в медичному закладі з метою встановлення наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України за що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
В поданій апеляційній скарзі захисник Задорожня В.О. просить скасувати постанову місцевого суду та ухвалити нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, формально оцінив докази, не перевірив їх у сукупності та безпідставно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 , чим порушив вимоги ст.ст. 247, 251, 252, 280 КУпАП, принцип презумпції невинуватості та стандарти доказування, визначені практикою Європейського суду з прав людини.
Вказує, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб, а зазначена ними причина зупинки не відповідала вимогам закону. Крім того, на думку апелянта, матеріали справи містять суперечності щодо часу вчинення правопорушення. які, зокрема, не узгоджуються з відеозаписами, що, на її переконання, свідчить про недостовірність складених процесуальних документів.
Доводить, що працівниками поліції було порушено встановлений законом порядок виявлення ознак наркотичного сп`яніння та направлення на медичний огляд. Зазначає, що ознаки сп`яніння фактично не перевірялися, вимога про проходження огляду була висловлена з порушенням встановленої процедури, а його відмова не була добровільною, оскільки стала наслідком психологічного тиску, введення в оману щодо правових наслідків та неправомірних дій працівників поліції.
Вважає, що суд першої інстанції безпідставно визнав доведеним факт відмови від проходження медичного огляду, оскільки відеозаписи, на його думку, не підтверджують однозначного волевиявлення щодо відмови. Натомість суд не надав належної оцінки його поясненням, обставинам спілкування з поліцейськими, а також доводам про використання працівниками поліції відомостей та документів, отриманих під час іншого адміністративного провадження.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Постанова відносно ОСОБА_1 винесена 02 червня 2026 року без його участі (а.с. 22).
Копію постанови ОСОБА_1 отримав 19 червня 2026 (а.c. 55).
Апеляційна скарга подана до місцевого суду 27 червня 2026 року (а.с. 39) .
Отже, оскільки строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, то цей строк слід поновити.
Заслухавши доводи захисника Задорожньої В.О.на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
При прийнятті постанови щодо ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано. 
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка. 
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №631988 від 04 квітня 2026 року (а.с. 3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі (а.с. 5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу, згідно якого огляд водія на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі не проводився (а.с. 6); відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано неодноразову відмову ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у медичному закладі (файл Clip-1, час: 07:50, 12:20). 
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Так, апеляційний суд виходить з того, що відмова від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом. 
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Жодних доказів порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) до апеляційної скарги додано не було. 
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про незаконність зупинки транспортного засобу, оскільки вони спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що після зупинки транспортного засобу працівники поліції повідомили ОСОБА_1 причину зупинки, а саме несправність заднього лівого габаритного ліхтаря автомобіля. 
Також безпідставними є посилання апелянта на наявність суперечностей щодо часу вчинення адміністративного правопорушення, оскільки самі по собі такі обставини не свідчать про недопустимість чи недостовірність доказів та не впливають на правильність висновку суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про порушення працівниками поліції порядку виявлення ознак наркотичного сп`яніння, направлення на медичний огляд та недоведеність факту відмови від його проходження. Як убачається з матеріалів справи, зокрема з акта огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 були виявлені характерні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук та поведінка, яка не відповідала обстановці. Зазначений акт підписаний ОСОБА_1 без будь-яких зауважень чи заперечень (а.с. 5). Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про застосування до нього психологічного тиску, введення в оману чи примушування до відмови від проходження огляду, матеріали справи не містять.
Посилання апелянта на те, що відеозапис не підтверджує однозначного волевиявлення ОСОБА_1 щодо відмови, спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. Так само безпідставними є доводи про ненадання судом першої інстанції належної оцінки використання працівниками поліції відомостей і документів, отриманих під час іншого адміністративного провадження, оскільки такі твердження не спростовують факту відмови від проходження медичного огляду та не впливають на допустимість і належність доказів, покладених в основу оскаржуваної постанови.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст. 33, ст. 38 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто. 
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Поновити захиснику Задорожній В.О. строк на апеляційне оскарження.
Постанову Рокитнівського районного суду Рівненської області від 02 червня 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Задорожньої В.О. – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду     О.І. Полюхович