ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року | Справа №160/11481/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Гоголя, буд. 34 ЄДРПОУ 13967927) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
УСТАНОВИВ:

01.05.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якій позивач просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.04.2026 року за №046350022056 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати період безпосередньої участі позивача у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 01.03.2022 по 22.09.2022, з 11.07.2023 по 09.01.2024, з 22.01.2024 по 07.01.2025, з 25.01.2025 по 05.10.2025, з 23.10.2025 по 04.02.2026, до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням Постанови КМУ № 202 від 31.03.1994, із застосуванням кратності з розрахунку один місяць служби за три місяці;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити та виплатити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», згідно його заяви про призначення пенсії від 09.04.2026 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09.04.2026 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV. 
Позивач вважає, що має достатній страховий стаж та досяг необхідного пенсійного віку, однак відповідач відмовив у задоволенні заяви та його право порушено. З урахуванням обставин викладених у позові просить позовні вимоги задовольнити.
Ухвалою від 06 травня 2026 року суд відкрив провадження в адміністративній справі №160/11481/26 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Відповідач на виконання ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, надіслав до суду письмовий відзив на адміністративний позов в якому просить в задоволені позовних вимог відмовити. Зазначив, що позивачу не зараховано періоди ведення підприємницької діяльності, оскільки відсутні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового держсоціального страхування про нарахування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду. 
Згідно з ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
09.04.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. 
ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 27.12.2023.
Відповідно до довідки виданої військовою частиною НОМЕР_3 від 05.03.2026 №4434, ОСОБА_1 брав безпосередню учсать у здійсненні заходів необхідних для забезпечення оборонги Укрїни.
З 28.01.2026 і по теперішній час позивач продовжує проходження військової служби, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_4 від 22.06.1999 року. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення № 046350022056 від 17.04.2026 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV у зв`язку з не зарахованням періодів ведення підприємницької діяльності, оскільки відсутні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового держсоціального страхування про нарахування та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду.
Позивач вважає рішення відповідача неправомірним, у зв`язку з чим звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, доводам відповідача викладеним у відзиві, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини щодо призначення пенсій за віком на пільгових умовах врегульовані, зокрема, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.
Згідно зі статтею 1 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або добровільно брала участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За змістом частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що зараховуються до страхового стажу відповідно до законодавства, яке діяло раніше, зараховуються до страхового стажу за правилами, встановленими цим Законом. При цьому пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, застосовується в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день, зокрема, на підземних роботах, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від віку за наявності стажу роботи, визначеного цією нормою.
Порядок та умови пенсійного забезпечення за цією нормою необхідно розглядати у взаємозв`язку з положеннями статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII.
Згідно з абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону №2011-XII час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Водночас цією ж нормою передбачено, що час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу в особливий період особа працювала за професією або займала посаду, що давала право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Таким чином, законодавець прямо визначив можливість зарахування часу проходження військової служби в особливий період до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за умови дотримання передбачених законом умов.
Зазначена норма має безпосереднє значення для вирішення цього спору, оскільки позивач звернувся саме за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 27.12.2023.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_3 від 05.03.2026 №4434 позивач безпосередньо брав участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Крім того, з військового квитка серії НОМЕР_4 від 22.06.1999 вбачається, що з 28.01.2026 позивач продовжує проходження військової служби.
Отже, наявними у справі доказами підтверджується як проходження позивачем військової служби, так і його безпосередня участь у здійсненні заходів, пов`язаних із забезпеченням оборони України.
Водночас для вирішення питання про застосування пільгового обчислення такого періоду необхідним є встановлення правової підстави та періодів безпосередньої участі позивача у відповідних заходах.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяким іншим особам» передбачено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії відповідним особам зараховується на пільгових умовах, зокрема, один місяць служби за три місяці – час проходження служби, протягом якого особа брала участь у бойових діях у воєнний час, а також час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Верховний Суд у постанові від 16.06.2020 у справі №185/7049/16-а, розглядаючи спір щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, дійшов висновку, що час проходження військової служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах із розрахунку один місяць служби за три місяці. При цьому Верховний Суд виходив із положень статті 8 Закону №2011-XII, статті 57 Закону №1788-XII та пункту 2.3 відповідного Положення Міністерства оборони України.
Аналогічний правовий підхід застосований Верховним Судом у постанові від 21.03.2023 у справі №160/6146/19, у якій предметом спору також було питання врахування періоду проходження військової служби в зоні проведення антитерористичної операції при обчисленні стажу для пенсійного забезпечення.
Отже, наведена судова практика свідчить про те, що за наявності передбачених законом умов період безпосередньої участі військовослужбовця у відповідних заходах може враховуватися при визначенні пільгового стажу з використанням кратності один місяць служби за три місяці.
Разом з тим суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.03.2026 у справі № 200/8094/24. У зазначеній справі Верховний Суд зробив висновок щодо неможливості застосування кратного обчислення періоду військової служби при визначенні страхового стажу для призначення дострокової пенсії за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV.
Водночас правовідносини у справі № 200/8094/24 не є тотожними правовідносинам у цій справі, оскільки позивач у цій справі реалізує право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV, а не право на дострокову пенсію за віком відповідно до статті 115 цього Закону.
При цьому частина четверта статті 24 Закону №1058-IV прямо передбачає застосування пільгового порядку обчислення стажу при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах.
Отже, висновок Верховного Суду у справі № 200/8094/24 не може бути механічно поширений на спірні правовідносини без урахування відмінності правових підстав призначення пенсії.
Водночас суд звертає увагу, що положення пункту 3 постанови №393 безпосередньо регулюють порядок обчислення вислуги років для осіб, визначених пунктом 1 цієї постанови. Тому питання можливості використання відповідної кратності саме при визначенні пільгового стажу для пенсії за частиною третьою статті 114 Закону №1058-IV підлягає вирішенню у взаємозв`язку з положеннями статті 8 Закону №2011-XII та статті 24 Закону №1058-IV, а також з урахуванням наведеної практики Верховного Суду.
При цьому суд враховує, що позивач просить зарахувати до пільгового стажу конкретно визначені періоди: з 01.03.2022 по 22.09.2022, з 11.07.2023 по 09.01.2024, з 22.01.2024 по 07.01.2025, з 25.01.2025 по 05.10.2025, з 23.10.2025 по 04.02.2026.
З огляду на наявну у справі довідку Військової частини НОМЕР_3 від 05.03.2026 №4434 суд вважає встановленим факт безпосередньої участі позивача у здійсненні відповідних заходів. Разом з тим для визначення саме тривалості періодів, які підлягають пільговому обчисленню, необхідним є зіставлення зазначених у позові дат із відомостями, що містяться у довідці військової частини та інших документах, наявних у пенсійній справі.
Саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок здійснити належний розрахунок страхового та пільгового стажу позивача з урахуванням документально підтверджених періодів його військової служби та безпосередньої участі у відповідних заходах.
Щодо періодів підприємницької діяльності позивача суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 11 Закону № 1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи – підприємці, у тому числі ті, які обрали особливу систему оподаткування.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється за періоди, протягом яких особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за які сплачено страхові внески у встановленому законом розмірі.
Таким чином, сам по собі факт перебування особи у статусі фізичної особи – підприємця не є безумовною підставою для зарахування всього періоду підприємницької діяльності до страхового стажу. Необхідним є встановлення факту сплати страхових внесків за відповідний період у розмірі, визначеному законом.
Разом з тим відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється за даними системи персоніфікованого обліку, а тому відсутність відповідної інформації в Реєстрі застрахованих осіб є обставиною, яка підлягає перевірці, але сама по собі не звільняє Пенсійний фонд від обов`язку встановити фактичні обставини, що мають значення для вирішення питання про право особи на пенсію.
Відтак при визначенні права позивача на пенсію відповідач був зобов`язаний провести належний розрахунок страхового та пільгового стажу, дослідити всі надані документи та відомості, а також встановити, чи дійсно відсутні правові підстави для зарахування спірних періодів підприємницької діяльності.
Суд звертає увагу, що спірне рішення від 17.04.2026 №046350022056 мотивовано саме незарахуванням періодів підприємницької діяльності у зв`язку з відсутністю в Реєстрі застрахованих осіб відомостей про нарахування та сплату страхових внесків.
Водночас із наведеного рішення не вбачається, що відповідачем при визначенні права позивача на пенсію було належним чином враховано наведені вище періоди його військової служби та перевірено можливість їх зарахування до пільгового стажу з урахуванням положень статті 8 Закону №2011-XII та пункту 3 постанови №393.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідачем здійснено неповний розрахунок стажу, необхідного для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, що свідчить про передчасність висновку про відсутність у позивача необхідного стажу.
При цьому суд не може підміняти Пенсійний фонд України у здійсненні первинного розрахунку пенсії та визначенні всіх показників, необхідних для її призначення, якщо відповідний розрахунок не був належним чином проведений відповідачем при зверненні позивача.
Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, установлених цим Законом.
Отже, після скасування спірного рішення відповідач повинен повторно розглянути заяву позивача від 09.04.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, здійснити повний розрахунок страхового та пільгового стажу, надати належну оцінку періодам підприємницької діяльності, а також періодам військової служби та безпосередньої участі позивача у відповідних заходах.
Щодо вимоги позивача про безпосереднє зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію суд зазначає, що така вимога є передчасною.
Для призначення пенсії за частиною третьою статті 114 Закону №1058-IV необхідно встановити наявність усієї сукупності передбачених законом умов, у тому числі необхідної тривалості страхового та пільгового стажу, відповідність характеру та умов роботи позивача вимогам відповідної норми, а також здійснити належний розрахунок розміру пенсії.
У свою чергу стаття 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345-VI регулює особливості пенсійного забезпечення шахтарів, зокрема встановлює спеціальні гарантії щодо мінімального розміру пенсії за наявності визначеної законом тривалості підземного стажу. Отже, зазначена норма підлягає застосуванню при визначенні розміру пенсії за наявності встановлених нею умов, але сама по собі не є самостійною підставою для виникнення права на пенсію.
Таким чином, належним способом захисту порушеного права позивача у цій справі є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.04.2026 №046350022056 та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону №1058-IV з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
При повторному розгляді заяви відповідач повинен перевірити та врахувати документально підтверджені періоди безпосередньої участі позивача у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, а за наявності передбачених законодавством підстав – застосувати встановлений законодавством пільговий порядок їх обчислення.
Щодо періодів підприємницької діяльності відповідач повинен перевірити відомості про сплату позивачем страхових внесків за кожен спірний період та за результатами такої перевірки вирішити питання про їх зарахування до страхового стажу.
Відповідно достатті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню судом.
Відповідно до ч. 1ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства Українисуд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі звільнення сторони від сплати судових витрат, якщо судове рішення ухвалене на користь цієї сторони, судові витрати, понесені іншою стороною, а також витрати, пов`язані з розглядом справи, стягуються з іншої сторони пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони розподіляються за рахунок державного бюджету України.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстав для розподілу судового збору немає.
Керуючись ст. 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36000, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Гоголя, буд. 34 ЄДРПОУ 13967927) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 17.04.2026 №046350022056 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.04.2026 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Судові витрати зі сплати судового збору не розподіляються. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук