Справа № 383/6/26
Номер провадження 2/383/278/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючої судді - Адаменко І.М.,
за участю:
секретаря судового засідання - Ляховецької В.І., 
представника позивача - адвоката Любченка В.М.,
представника відповідача - адвоката Деревянко Я.Р., в режимі відеоконференції, 
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу № 383/6/26 за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2026 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, обґрунтовуючи позов тим, що 16.04.2015 року між ОСОБА_3 правонаступником якого є ОСОБА_2 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі, на земельну ділянку з кадастровим номером 3520881200:02:000:0279 площею 7,1724 га строком на 10 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від базової нормативної грошової оцінки. 25.04.2025 р. закінчився строк дії вищевказаного договору. Вказує, що у відповідності до п. 8 договору оренди землі після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі відсутності повідомлення орендаря і письмових заперечень орендодавця про намір продовжити його дії договору строк дії дійсного договору підлягає поновленню на той самий строї і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення строку дії даного договору ФОП ОСОБА_1 продовжує користуватись даною земельною ділянкою при цьому неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням укласти додаткову угоду до договору щодо продовження його дії, але ОСОБА_2 не висловлював жодних заперечень з приводу користування земельною ділянкою але і не виявляв бажання укласти Додаткову угоду до договору оренди землі. Згодом 06.11.2025 року від Орендодавця надійшла Заява в якій ОСОБА_2 просить Орендаря по закінченню дії договору оренди не обробляти належну йому земельну ділянку. На даний лист ФОП ОСОБА_1 надіслав лист-повідомлення в якому було попереджені ОСОБА_2 про те, що договір є фактично продовженим на той самий строк на тих самих умовах в силу Закону, також було надіслано проект додаткової угоди до договору оренди землі, але ОСОБА_2 не надав жодної відповіді на даний лист. Оскільки жодної відповіді від Орендодавця до Орендаря не надійшло жодної відповіді додаткова угода є не підписаною, в такому випадку права ФОП ОСОБА_1 щодо користування вище зазначеною земельною ділянкою є порушеними з боку Орендодавця, у зв`язку з чим він звернувся до суду з вимогою про визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.01.2026 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.01.2026 року задоволено клопотання представника позивача про розгляд підготовчого засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19.01.2026 року задоволено клопотання представника відповідача про розгляд підготовчого засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13.03.2026 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11.05.2026 року задоволено клопотання представника позивача про розгляд судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 18.05.2026 року задоволено клопотання представника відповідача про розгляд судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27.07.2026 року задоволено клопотання представника відповідача про розгляд судового засідання в режимі відеоконференції.
Позивач ФОП ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до суду заяв чи клопотань не подав.
Представник позивача адвокат Любченко В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, які просив задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.  
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до суду заяв чи клопотань не подав.
Представник відповідача, адвокат Деревянко Я.Р. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, також від представника до суду надійшов відзив, який обґрунтований тим, що 16 квітня 2015 року між ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3520881200:02:000:0279, площею 7,1724 га, строком на 10 років, із встановленням орендної плати у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Державну реєстрацію договору проведено 25 квітня 2015 року, про що внесено запис № 9516699. Представник відповідача зазначає, що строк дії договору закінчився 16 квітня 2025 року, а не 25 квітня 2025 року, як стверджує позивач. На обґрунтування цієї позиції зазначено, що відповідно до пункту 36 договору його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. При цьому Закон України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладення договору, не містив положень про те, що договір оренди землі вважається укладеним саме з моменту його державної реєстрації. Натомість статтею 31 зазначеного Закону передбачено, що договір оренди землі припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його укладено. У відзиві зазначено, що позивач вважає договір поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, оскільки, на його думку, відповідач у встановлений законом місячний строк після закінчення дії договору не направив письмового повідомлення про заперечення щодо його поновлення. Також позивач посилається на те, що 04 грудня 2025 року направив орендодавцю лист-повідомлення про поновлення договору оренди строком на десять років разом із проєктом додаткової угоди. Водночас представник відповідача вважає такі доводи безпідставними. Зазначає, що відповідно до пункту 8 договору орендар, який має намір скористатися переважним правом на поновлення договору, зобов`язаний не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку його дії письмово повідомити про це орендодавця. Крім того, відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладення договору, орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний до спливу строку договору повідомити про це орендодавця у строк, визначений договором, але не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку його дії, додавши до листа-повідомлення проєкт додаткової угоди. Представник відповідача звертає увагу, що позивач не виконав зазначених вимог, оскільки не повідомив орендодавця про намір поновити договірні відносини у встановлений договором строк. Навпаки, як убачається із самої позовної заяви, лист-повідомлення разом із проєктом додаткової угоди був направлений лише 04 грудня 2025 року, тобто більш ніж через сім місяців після закінчення строку дії договору. На думку відповідача, оскільки договір припинив свою дію 16 квітня 2025 року, останнім днем для направлення повідомлення про намір скористатися переважним правом на його поновлення було 15 лютого 2025 року. Недотримання позивачем цього строку свідчить про втрату ним переважного права на укладення договору оренди на новий строк, а також позбавило власника земельної ділянки можливості своєчасно розглянути відповідну пропозицію та провести переговори щодо істотних умов договору. Таким чином, на переконання представника відповідача, позивач не виконав передбачений договором та статтею 33 Закону України «Про оренду землі» порядок реалізації переважного права на поновлення договору оренди землі, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для визнання додаткової угоди укладеною в судовому порядку. Крім того, представник відповідача зазначає, що відповідач не мав наміру поновлювати договір оренди землі з позивачем та неодноразово повідомляв його про це. Зокрема, на адресу позивача були направлені заява від 06 листопада 2025 року, вимога про повернення земельної ділянки від 17 грудня 2025 року та вимога про повернення земельної ділянки від 31 грудня 2025 року. У зазначених документах відповідач висловлював заперечення проти поновлення договору оренди землі від 16 квітня 2015 року та повідомляв про свій намір самостійно використовувати належну йому земельну ділянку (а.с.36-39).
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази та оцінивши їх у відповідності до ст.89 ЦПК України вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16 квітня 2015 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , було укладено договір оренди земельної ділянки б/н, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Буховецької сільської ради Бобпринецького району Кіровоградської області, площею 7,1724 га, кадастровий номер 3520881200:02:000:0279, строком на 10 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 3% від базової нормативної грошової оцінки земельної ділянки. 
Цей договір оренди землі зареєстрований 25.04.2015 року державним реєстратором реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області, Кіровоградської області Демецькою Т.М., номер запису про інше речове право:951669 (а.с.6-8). 
За умовами договору, а саме п.8, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі відсутності повідомлення орендаря і письмових заперечень орендодавця щодо продовження строку дії договору строк дії дійсного договору підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Відповідно до п.36 Договору дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.
Пунктом 42 Договору визначено строк набрання чинності договору – цей договір набирає чинності після державної реєстрації. 
Судом також встановлено, і дана фактична обставина не оспорюється сторонами, що орендодавець  ОСОБА_3 , та право власності на земельну ділянку площею 7,1724 га, кадастровий номер 3520881200:02:000:0279, після його смерті успадкував та зареєстрував ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідності до чинного завонодавства його син ОСОБА_2 , про що також свідчить відповідний запис Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с.8).
06 листопада 2025 року, 17 грудня 2025 року та 31 грудня 2025 року на адресу ФОП ОСОБА_1 засобом поштового зв`язку відповідачем ОСОБА_2 було направлено вимоги, в яких останній як власник земельної ділянки з кадастровим номером 3520881200:02:000:0279 повідомляв, що не планує продовжувати орендні відносини, так як договір оренди закінчується 16 квітня 2025 року, та просив обробіток земельної ділянки не здійснювати (а.с.9, а.с.44-45).
Поштові відправлення вручені адресату, про що мається підпис (а.с.45 зворот - 47).
04 грудня 2025 року ФОП ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_2 засобом поштового зв`язку лист-повідомлення, в якому він повідомив, що ним отримано листа від ОСОБА_2 від 06.11.2025 року, де останній просив після закінчення договору оренди не обробляти земельну ділянку з кадастровим номером 3520881200:02:000:0279, оскільки бажає намір самостійно обробляти вказану земельну ділянку. Крім того, вказав, що відповідно до ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі», в редакції 16.04.2015 року, договір оренди землі від 16.04.2015 року є поновленим на той самий строк на тих самих умовах, оскільки ОСОБА_2 в період з 25.04.2025 по 25.05.2025 року, як цього вимагає Закон, на його адресу не направив листа-повідомлення про заперечення у поновлені договору оренди землі. На цій підставі вважає договір оренди земельної ділянки від 16.04.2015 року діючим, але з метою внесення до ЄДРРП відомостей про реєстрацію іншого речового права, пропонує ОСОБА_2 підписати підготовлений ним проект додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 16.04.2015 року, який додав до листа (а.с.10-11).
Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Згідно ч.2 ст. 579 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Відповідно до ч.1,2 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.  Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» визначає, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.  Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов`язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк.  Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.
Правила, визначені ст. 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення».
Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно ст.1 Закону «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно ст.13 Закону «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно ч.1ст.31 Закону «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.
Правові підстави укладення договору оренди землі на новий строк визначено статтею 33 Закону України «Про оренду землі», зокрема, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі.
До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору.
При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Судом встановлено, що Договір оренди землі, який укладено між ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_2 , та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 діяв до 16 квітня 2025 року, тобто останнім днем надсилання орендарем повідомлення про намір скористатися переважним правом оренди згідно умов Договору було 15 лютого 2025 року.
Проте, таке повідомлення орендарем надіслане орендодавцю 04 грудня 2025 року, тобто з пропуском строку, встановленого умовами п. 8 Договору оренди від 16.04.2015 року та відповідно ст.33 Закону України "Про оренду землі" № 161-XIV. 
Окрім того, до вказаного повідомлення не було додано орендарем проекту додаткової угоди, жодних доказів на її направлення на адресу орендодавця позивач не надав.
Також орендодавець до закінчення строку дії договору оренди направив орендарю повідомлення від 06.11.2025, 17.12.2025 та 31.12.2025, в яких зазначив про відсутність наміру продовжувати орендні відносини після закінчення строку дії договору та з проханням не здійснювати обробіток земельної ділянки. Отримання цих листів позивачем підтверджено копіями поштових документів ( а.с.44-47).
Отже, вказана обставина свідчить про відсутність волевиявлення орендодавця на укладення договору з орендарем на новий строк.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 серпня 2021 року у справі №903/1030/19 (провадження № 12-4гс21) зазначено, що конструкція статті 33 Закону № 161-XIV до зміни її редакції згідно із Законом № 340-IX передбачала можливість поновлення договору оренди землі у порядку реалізації переважного права на укладення цього договору на новий строк. Стаття 33 Закону № 161-XIV прямо передбачала подання орендарем у строки, визначені у частині другій цієї статті, повідомлення саме про поновлення договору оренди землі та проект додаткової угоди про таке поновлення. Шляхом надсилання орендодавцю відповідного письмового повідомлення орендар мав завчасно продемонструвати наявність у нього наміру продовжити користування земельною ділянкою. А орендодавець, будучи обізнаним із таким наміром, отримував можливість спланувати подальші дії у зв`язку зі спливом строку договору оренди землі, зважити доцільність пошуку інших потенційних орендарів, а за їх наявності - зіставити пропоновані ними умови оренди з умовами, викладеними у проекті додаткової угоди, яку надав орендар.
Велика Палата Верховного Суду зауважила, що незалежно від того, чи бажають сторони змінити умови оренди на майбутнє, покладення на орендаря обов`язку з надсилання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди до спливу строку цього договору є вигідним для обох сторін і не є надмірно обтяжливим для будь-кого із них. Якщо орендар розраховував на відсутність потенційних орендарів (про яких орендодавець не зобов`язаний повідомляти) та завчасно не надіслав орендодавцеві лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі, а просто продовжив користуватися земельною ділянкою після спливу строку цього договору, він втрачав право оренди та ризикував отримати відмову орендодавця в укладенні нового договору оренди землі.
Верховний Суд в постановах від 23.01.2019 року у справі №902/619/17 та від 27.06.2019 року у справі №923/925/18, застосовуючи положення ст. 33 Закону України «Про оренду землі», зазначив, що реалізація переваженого права на поновлення договору оренди землі, яка передбачена ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури поновлення договору оренди землі. При цьому, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» можлива, як за умови дотримання встановленої цією нормою процедури (ч.ч. 2-5 ст.33), так і за наявності волевиявлення сторін.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом і в постанові від 08.05.2024 у справі №604/483/23, де суд також зазначив, що переважне право первинного орендаря на поновлення договорів оренди земельних ділянок не є порушеним, оскільки немає однієї зі складових юридичних фактів, що надають позивачу право претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме - відсутня воля орендодавця на укладення такого договору, який повідомляв орендаря про небажання поновлювати договір оренди землі.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічні положення містять положення частини першої статті 81 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статі 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Наданими позивачем доказами не доведено дотримання ним процедури укладення договору оренди землі на новий строк, яка визначена умовами самого договору оренди землі та ст.33 ЗУ «Про оренду землі».
Крім того, суд дійшов висновку, що необхідною умовою поновлення договору оренди землі є взаємне волевиявлення сторін щодо продовження орендних правовідносин. Натомість матеріали справи підтверджують, що орендодавець до закінчення строку дії договору неодноразово висловлював заперечення проти його поновлення, повідомляючи орендаря про відсутність наміру укладати додаткову угоду та необхідність повернення земельної ділянки після закінчення строку оренди. За таких обставин відсутність волі орендодавця на продовження договору є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні вимог про визнання додаткової угоди укладеною.
Таким чином, враховуючи пропуск позивачем строку для реалізації переважного права на поновлення договору оренди та відсутність волевиявлення орендодавця на укладення додаткової угоди, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні.
Відповідно до вимог ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, всі судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1  у задоволенні позову до  ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі відмовити повністю. 
Судові витрати у справі покласти на позивача Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ФОП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області від 19.01.1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Повне рішення суду складено 05.08.2026 року.

Суддя І. М. Адаменко