РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року | справа № 580/3689/26
| м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), третя особа Військова частина НОМЕР_2 в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії військової частини НОМЕР_1 від 16 березня 2026 року про відмову у поданні документів необхідних для нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень відповідно до Постанови Кабінет Міністрів України від 11.02.2025 № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану” на розгляд комісії військової частини НОМЕР_3 .
- зобов`язати військову частина НОМЕР_1 сформувати та подати до військової частини НОМЕР_3 документи, необхідні для нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень відповідно до Постанови Кабінет Міністрів України від 11.02.2025 № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 31 травня 2023 року проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України. Контракт позивачем було укладено терміном на три роки відразу після досягнення 18-річного віку. Протягом служби позивач обіймав посаду механіка-водія 2 танкового взводу 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 . В ході виконання обов`язків брав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи оборону суверенітету та територіальної цілісності України. 16 березня 2026 року комісія військової частини НОМЕР_1 ухвалила рішення про недоцільність подання документів позивача на розгляд вищої комісії при військовій частині НОМЕР_3 . Підставою для відмови став факт притягнення позивача до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 309 КК України за діяння, вчинене 22.08.2024, згідно з вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 25.06.2025. Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки воно базується на ретроспективному застосуванні обмежувальних норм Постанови № 153 до подій, що сталися задовго до її прийняття, що порушує статтю 58 Конституції України та принцип правової визначеності. 
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 17.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. 
Відповідач ВЧ НОМЕР_1 у встановлений судом строк подав до суду відзив в якому просив у задоволенні позову відмовити, оскільки під час розгляду документів солдата ОСОБА_1 , механіка – водія 2 танкового взводу 2 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 встановлено факт скоєння останнім 22.08.2024 року під час дії контракту кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Водночас, вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області по справі № 189/2258/24 від 25.06.2025, який набрав законної сили 25.07.2025, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Враховуючи те, що Позивач притягувався до кримінальної відповідальності під час дії контракту він не має права на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, передбаченої абз.4 п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».
Третя особа ВЧ НОМЕР_3 письмові пояснення до суду не надала.
Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI “Перехідні положення” Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.
Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).
Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.
Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Позивач проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України. Контракт було укладено терміном на три роки відразу після досягнення 18-річного віку. Протягом служби позивач обіймав посаду механіка-водія 2 танкового взводу 2 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 . В ході виконання обов`язків брав безпосередню участь у бойових діях, забезпечуючи оборону суверенітету та територіальної цілісності України. 
11 лютого 2025 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - Постанова № 153). Вказаним актом передбачено виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень військовослужбовцям віком до 25 років, які уклали контракт під час воєнного стану та брали участь у бойових діях не менше шести місяців. 
Оскільки позивач вважав, що повністю відповідає віковому критерію та умовам проходження служби, він звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 з метою отримання зазначеної виплати. 
16 березня 2026 року комісія військової частини НОМЕР_1 ухвалила рішення про недоцільність подання документів позивача на розгляд вищої комісії при військовій частині НОМЕР_3 . Підставою для відмови став факт притягнення позивача до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 309 КК України за діяння, вчинене 22.08.2024, згідно з вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 25.06.2025. 
Вищенаведені протиправними дії відповідача щодо такої відмови слугували підставою для звернення до суду із цим позовом. 
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, дія якого в подальшому неодноразово продовжувалася та триває дотепер.
11.02.2025 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (далі - постанова № 153), якою затверджено відповідний Порядок. Постанова № 153 офіційно опублікована та набрала чинності 13.02.2025.
Відповідно до пункту 4 постанови № 153 (у редакції з урахуванням змін, унесених постановами Кабінету Міністрів України від 01.04.2025 № 387 та від 30.07.2025 № 942) громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1000000 грн.
Абзацом п`ятим пункту 4 постанови № 153 визначено категорії військовослужбовців, яким винагорода не виплачується, зокрема осіб, які притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів - до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення, або на підставі письмового наказу - до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, що враховується для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився.
Отже, абзац п`ятий пункту чотири постанови №153 чітко визначає категорію військовослужбовців, яким винагорода не виплачується.
Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, Покровським районним судом Дніпропетровської області 25.06.2025 ухвалено вирок, яким ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень. Вирок набрав законної сили 26.07.2025.
Суд враховує, що постанова № 153 не містить застережень щодо того, що норма абзацу п`ятого пункту чотири постанови №153 застосовується лише до тих військовослужбовців, які вчинили кримінальне правопорушення після прийняття даної постанови.
Тому посилання позивача, що діяння, за яке його було засуджено, відбулося 22.08.2024 року до моменту прийняття Постанови № 153 суд до уваги не приймає.
Враховуючи, що позивач, як військовослужбовець, вчинив кримінальне правопорушення, за яке був засуджений – положення норм Постанови №153 на нього не поширюються, як наслідок відповідач правомірно прийняв рішення про недоцільність подання документів позивача на розгляд вищої комісії при ВЧ НОМЕР_3 .
За таких обставин, Черкаський окружний адміністративний суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.
Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при відмові в позові судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст.2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Копію рішення направити учасникам справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя | Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ