Справа №345/1666/26 
Провадження № 2/345/1638/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
20.08.2026 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Кулаєць Б.О.,
секретаря судового засідання Заткальницької Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуської окружної прокуратури, Івано-Франківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,
з участю: позивача  ОСОБА_1 ,
представника позивача      ОСОБА_2 ,
представника Калуської окружної прокуратури та 
Івано-Франківської обласної прокуратури Бурак М.Б.,
представників ГУ НП в Івано-Франківської області 
Король К.В., Повха В.І. (в режимі відеконференції)

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:
ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з Державного бюджету України на його користь матеріальну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду, а саме:
1.1. Втрачений заробіток, який він втратив внаслідок незаконних дій: 941800,00 грн. - у зв`язку з отриманою відмовою у переведенні у 2023 році та 10560,00 грн. - за час незаконного відсторонення від посади у 2011 році.
1.2. Витрати на правничу допомогу - 20000,00 грн.
1.3. Витрати на проведення експертного дослідження та пов`язані витрати: 11195,71 грн. - вартість експертного висновку та 350,61 грн. - витрати на доїзд.
1.4. Стягнути з Державного бюджету України на його користь моральну шкоду у розмірі 270 мінімальних заробітних плат, що становить 2334690,00 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що постанова про порушення кримінальної справи за ч. 5 ст. 191 КК України щодо нього винесена 19.04.2011 слідчим УМВС в Івано-Франківській області, капітаном міліції ОСОБА_3 , а постанова про притягнення його як обвинуваченого винесена 20.04.2011 і затверджена в.о. прокурора Івано-Франківської області А.А. Параком. 
10 червня 2013 року суддя Івано-Франківського міського суду (Кишакевич Л.Ю.) об`єднав дві кримінальні справи: кримінальне провадження 1/344/13 та кримінальне провадження 1/3144/242/13 в одне.
28 жовтня 2013 року суддею Івано-Франківського міського суду (суддя Кишакевич Л.Ю.) винесено постанову про повернення кримінальної справи на повторне розслідування.
15 грудня 2013 року апеляційну скаргу прокурора задоволено, а постанову судді Івано-Франківського міського суду Кишакевича Л.Ю. від 28 жовтня 2013 року скасовано.
В подальшому справа знову перебувала на розгляді Івано-Франківського міського суду під головуванням судді Поповича В.С. А згодом була передана на розгляд Калуського міськрайонного суду під головуванням судді Бердан Н.В.
27 травня 2016 року суддею Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Бердан Н.В. винесено постанову про повернення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_4 , за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 202 КК України, ОСОБА_5 , ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 191 КК України прокурору Івано-Франківської області для організації досудового розслідування з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства. Апеляційним судом в Івано-Франківській області апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а постанову Калуського міськрайонного суду залишено без змін.
В подальшому, після перебування кримінальної справи на досудовому розслідуванні, її закрито слідчим слідчого відділення Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківської області капітаном поліції Хамуляком О.Я. постановою про закриття кримінального провадження від 29 грудня 2023 року.
03 березня 2025 року він звернувся до Калуського районного відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо стану кримінального провадження і дізнався, що кримінальне провадження щодо нього закрито. Він написав заяву і 13.03.2025 одержав постанову про закриття кримінального провадження. 
Звертаючись через програму у мобільному телефоні «Дія», він просив надати довідку з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» і одержав витяг, що станом на 15.05.2025 він є особою, стосовно якої є КС 312976 від 14.07.2009, пред`явлено обвинувачення 25.04.20211 органом: Івано-Франківським МВ УМВС в Івано-Франківській області, статті: 191 ч. 5, 366 ч. 2 КК України. 
Тоді він 25.05.2025 звернувся зі заявою до директора Департаменту інформації МВС України (Сумського С.А.) щодо сфабрикованої щодо нього кримінальної справи, відкриття кримінальної справи та її закриття з наданням постанови від 29 грудня 2023 року та витягу від 15.05.2025 з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», з проханням внести у відомості зміни про закриття кримінального провадження щодо нього.
09 червня 2025 року він одержав відповідь МВС України № 35989/16-2025 від 06.06.2025 за підписом першого заступника директора департаменту інформації МВС України Сергія Жердицького, що внесено відомості про закриття кримінального провадження, а також витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», в якому вказано, що на території України станом на 27.06.2025 він є особою, стосовно якої відомості про притягнення до кримінальної відповідальності відсутні.
Шкода, завдана йому внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, здійснення психологічного тиску, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, обмеження виїзду за межі району, накладення арешту на нерухоме майно, винесення постанови про відсторонення від посади, обмеження права на працю, скорочення посади без права переведення на інші, так як він є особою, стосовно якої відкрите кримінальне провадження, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
За час досудового слідства до нього застосовувалося фізичне рукоприкладство працівниками міліції, які в примусовому порядку змушували його сісти в автомобіль після проведення обшуку в його домі, та перевезли його в СУ УМВС України в Івано-Франківській області, залякували, щоб він попрощався з рідними, так як вони його більше не побачать, закривали його в кабінеті під прямою вказівкою старшого слідчого СУ УМВС України Луканюка Б.І., без пояснень та ще й з погрозами, що при його поверненні є можливість признатися у скоєнні злочину, обмовити других підозрюваних у невідомих йому правопорушеннях, у зв`язку з чим йому буде пом`якшено обвинувачення. Такі фізичні і психологічні процедури проводились неодноразово, незважаючи на його вік, стан здоров`я, де під час психологічного тиску слідчим він неодноразово приймав лікарства від стенокардії та тиску, заспокійливі медикаменти. 
Норми чинного законодавства вказують, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.
Вищевказані і інші емоційні стресові переживання чітко окреслила експерт ОСОБА_8 у висновку експертного дослідження Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (КНДІСЕ) від 16.02.2026 № 748/25-26, де метою даного дослідження є виявлення основних та перемінних ознак, характерних для психічних (на моральному рівні) страждань, які виникли унаслідок незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні за ознаками, передбаченими ч. 5 ст. 191, ч. 2 366 КК України. У висновку експертного дослідження від 16.02.2026 № 748/25-26 визначено його моральні страждання, що привели до невиліковної хвороби: ІХС, Стенокардія напруги ФК П. Кардіосклероз дифузійний, СН І. ФК П. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. 2 ст. ризик 3 (високий). Відповідно висновку експертного дослідження від 16.02.2026 № 748/25-26, врахувавши втрату невідворотного здоров`я ОСОБА_1 через заподіяння моральних страждань, відшкодування моральної шкоди за методикою «Психологічного дослідження у справах щодо заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди» (реєстр № 14.1.75) складає 270 мінімальних заробітних плат. Таким чином висновком експерта вказано - 270 місяців, а моральна шкода становить: 270 місяців х 8647 грн. (мін. з/п) = 2334690,00 гривень (два мільйони триста тридцять чотири гривні шістсот дев`яносто гривень).
За постановою про відсторонення обвинуваченого від посади від 15 квітня 2011 року з погодженням з в.о. прокурора Івано-Франківської області старшим радником юстиції ОСОБА_10 від 19.04.2011 старший слідчий СУ УМВС України в Івано-Франківської області капітан міліції Луканюк І.Б. постановив: відсторонити обвинуваченого ОСОБА_1 на час досудового та судового слідства від займаної ним посади - начальника відділу з питань житлово-комунального господарства та будівництва Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області, про що йому оголосити. Постанову для виконання направити голові Калуської районної державної адміністрації. Головою Калуської районної державної адміністрації В.І. Петрівим його відсторонено від посади згідно розпорядження №41-р/к від 16.05.2011. Таким чином, на вимогу постанови про відсторонення обвинуваченого від посади, виданої старшим слідчим СУ УМВС України від 15.04.2011 ОСОБА_3 , його звільнено зі займаної посади начальника відділу ЖКГ та будівництва Калуської РДА. 
Відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№ 1058) та «Про збір та облік єдиного внеску...» (№ 2464), що дозволяють покрити періоди до 2004 року або збільшити вже наявний стаж для майбутньої пенсії, він уклав типовий договір № 02509169100088 від 14 липня 2025 року про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску) з Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області у сумі 10560,00 гривень, що має право на врахування страхового стажу при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Крім цього, ним укладено договір № 1464 06.2025 від 13.06.2025 на проведення експертного дослідження з Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України. Вартість проведення експертного дослідження № 748/25-26 становить 11195,71 гривень. В додаток до цього, за викликом завідувача Хмельницького відділення Київського НДІСЕ, Міністерства юстиції України він приймав участь 30 липня 2025 року у проведені психологічного дослідження № 748/25-26 за адресою АДРЕСА_1 і поніс матеріальні витрати : проїзд Івано-Франківськ - Хмельницький - 156,67 гривень, проїзд Хмельницький - Стрий - 104.38 гривень, Стрий - Калуш - 89,56 гривень, разом: 350,61 гривень.
Також зазначив, що він працював в Акціонерному товаристві «Оріана» (вул. Євшана, 9 м. Калуш) на посаді начальника відділу матеріально-технічного забезпечення та збереження майна. Його посадовий оклад становив 27700,0 гривень. Листом АТ «Оріана» № 974 від 07.08.2023 його повідомлено, що він не може обіймати посаду заступника генерального директора з комерції та інші посади у зв`язку із тим, що являється особою, яка зазнала кримінального переслідування (оголошено підозру, пред`явлено обвинувачення) або відносно якої набрав законної сили обвинувачений вирок за вчинення умисного, корисливого кримінального правопорушення (злочину). Відповідно ст. 22 ЦК України, ст.ст. 224, 225 ГК України, ст. 1195 ЦК України він поніс втрачену вигоду, неодержаний прибуток. Таким чином, період з дня звільнення 07 серпня 2023 року до дня закриття кримінального провадження 27.06.2025 становить 34 місяці. В цей період він міг отримувати заробітну плату в розмірі 27700 гривень за 1 місяць. Таким чином: 34 місяці х 27700,00 оклад = 941800,00 грн. Отже, втрата заробітку, які він втратив внаслідок незаконних дій, становить 941800,00 гривень.
Представник Державної казначейської служби України подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що органи Казначейства згідно своїх функціональних обов`язків здійснюють платежі лише за дорученням відповідного розпорядника коштів, про що зазначено в ст. 49 Бюджетного кодексу України. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено покладання відповідальності на Державну казначейську службу України за дії інших органів чи органів місцевого самоврядування. Казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України. Казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало (до того ж сам позивач не вказує на Казначейство, як на порушника своїх прав). Відповідно до вимог Конституції України, ЦК України та інших актів законодавства, й обов`язкових висновків Конституційного суду України Казначейство не повинно нести відповідальність за шкоду, завдану позивачу внаслідок незаконних дій, зокрема, інших державних органів. Крім того, позивачем не надано жодного доказу, підтверджуючого завдання йому моральної шкоди, у зазначеному у позовній заяві значному грошовому розмірі. Отже, законні підстави для вирішення питання про взаємовідносини між позивачем та Державною казначейською службою України відсутні. Крім того, суду потрібно звернути увагу на те, що позивач в своїй позовній заяві просить стягнути кошти за надання юридичної допомоги. Вважає таку вимогу безпідставною, виходячи з того, що юридична допомога є правом, а не обов`язком для сторони. На підставі вищевикладеного, просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до Державної казначейської служби України у повному обсязі.
Представник Калуської окружної прокуратури подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Калуська окружна прокуратура не є окремою юридичною особою. Водночас, Івано-Франківською обласною прокуратурою на вказану позовну заяву готується відзив. А тому просить, врахувати позицію Івано-Франківської обласної прокуратури, яка буде наведена у відзиві на позовну заяву та відмовити у задоволені позовних вимог.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзиви Державної казначейської служби України та Калуської окружної прокуратури, в якій зазначив, що Калуська окружна прокуратура має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» та самостійно здійснює процесуальні дії, зокрема, подає процесуальні документи, отримує судові рішення, користується процесуальними правами та виконує обов`язки учасника справи. Фактичне здійснення процесуальних прав та обов`язків через офіційні електронні інструменти судової влади свідчить про її участь, як самостійного суб`єкта процесуальних правовідносин у конкретній справі. Крім того, саме дії органу досудового розслідування та процесуального керівництва, які здійснювались на рівні відповідного органу прокуратури, є предметом оскарження у даній справі, що також обумовлює належність такого органу, як відповідача. Отже, посилання у відзиві на відсутність статусу юридичної особи не спростовує її процесуальної участі у справі та не є підставою для уникнення відповідальності. Також поданий відзив фактично не містить належних заперечень проти позовних вимог. Зокрема, у відзиві не наведено конкретних обставин, які б спростовували доводи позовної заяви, не зазначено доказів на підтвердження правомірності дій відповідачів; не наведено мотивів відхилення заявленого розміру шкоди, відсутній правовий аналіз підстав відповідальності, передбачених законом. Фактично відзив зводиться до формального твердження про необґрунтованість позову без належного обґрунтування такої позиції. Більше того, у відзиві прямо зазначено, що Івано-Франківською обласною прокуратурою лише готується відзив, що свідчить про відсутність сформованої правової позиції відповідача на момент подання даного документа. Таким чином, поданий відзив не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України щодо змісту відзиву, не містить належних заперечень по суті спору, не спростовує доводи позовної заяви. Крім того, участь ДКСУ у справі не є визначальною для існування чи відсутності права на відшкодування шкоди, доводи відзиву фактично спрямовані на уникнення участі у справі, а не на спростування позовних вимог, навіть у разі виключення ДКСУ зі складу відповідачів це жодним чином не впливає на обов`язок держави відшкодувати шкоду. Водночас, доводи ДКСУ не стосуються предмета доказування у справі, не спростовують обставин незаконності дій органів досудового розслідування та прокуратури, не впливають на наявність підстав для відповідальності держави. Судова практика Верховного Суду є сталою у тому, що боржником у таких правовідносинах є держава Україна, порядок виконання рішення (через органи Казначейства) не впливає на саме право позивача на відшкодування. Твердження про відсутність доказів моральної шкоди є передчасними та необґрунтованими, оскільки позивачем наведено обставини незаконного притягнення до відповідальності, така категорія справ підпадає під спеціальне правове регулювання (ст. 1176 ЦК України та відповідний Закон), у разі встановлення факту незаконного притягнення до відповідальності шкода підлягає відшкодуванню державою. Відзив не містить жодного аналізу конкретних обставин справи та доказів, а лише загальні норми права. Отже, відзив Державної казначейської служби України: не містить належних заперечень проти позову по суті, ґрунтується на неправильному розумінні правової природи відповідальності держави, суперечить практиці Великої Палати Верховного Суду, не спростовує доводи позовної заяви. Більше того, ДКСУ не наводить доказів, що спростовують твердження позивача, але висловлюють думку про відсутність необхідності залучення їх у справу, але в той же час висловлюють позицію щодо позовних вимог та просять відмовити у задоволенні таких позовних вимог, що наводить на суперечності у висловлених твердженнях. А тому просить врахувати наведені у цій відповіді доводи, визнати відзив Калуської окружної прокуратура таким, що не містить належних заперечень по суті позову, відхилити доводи Державної казначейської служби України як необґрунтовані, та розглянути справу на підставі наявних доказів та доводів позовної заяви.
Представник Івано-Франківської обласної прокуратури подав до суду відзив на позовну заяву, в якому, не заперечуючи фактичних обставин справи, зокрема притягнення позивача до кримінальної відповідальності, перебування його під слідством і судом, звертає увагу на наступне. У позові ОСОБА_1 спричинення моральної шкоди обгрунтовано, крім безпосередньо притягнення його до кримінальної відповідальності, застосування запобіжного заходу, проведення інших процесуальних дій, також рядом морально травмуючих факторів, які не перебувають у причинно-наслідковому зв?язку з діями прокуратури, а вчинені іншими особами без участі та згоди відповідачів. Так, позивач посилається на спричинення значних моральних страждань через його звільнення з посади. Звертає увагу суду, що ОСОБА_1 звільнений з посади начальника відділу розпорядженням голови районної державної адміністрації № 41-р/к від 06.05.2011 у зв?язку з виходом на пенсію на підставі поданої ним заяви від 05.05.2011. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про державну службу» йому виплачено грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів. Постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Івано-Франківській області від 15.04.2011 ОСОБА_1 лише відсторонено від займаної посади на час досудового та судового слідства. Органи прокуратури не ініціювали звільнення позивача з роботи. Вказані дії вчинені роботодавцем позивача за власною ініціативою й не перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв?язку з діями відповідачів у межах кримінального провадження. Покладення відповідальності за спричинену ОСОБА_1 моральну шкоду внаслідок звільнення з роботи в зв?язку з виходом на пенсію на державний бюджет нормами ст. 1176 ЦК України та Законом № 266/94-ВР не передбачено. Недоведення позивачем належними та достатніми доказами факту заподіяння йому моральної шкоди в заявленому розмірі, причинного зв?язку між відповідними процесуальними діями та настанням тих негативних наслідків, про які він вказує, є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Звертає увагу, що обов?язок щодо доведення наявності шкоди та її обов?язкових елементів, у т.ч. в частині причинно-наслідкового зв?язку, в силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України покладається саме на позивача, чого ОСОБА_1 при зверненні до суду з указаним позовом не зроблено. Ним заявлено до стягнення моральну шкоду в розмірі 2 334 690 грн., однак не надано достатніх доказів, які б підтверджували заподіяння моральних страждань саме в зазначеному розмірі. Незважаючи на скарги у тексті позовної заяви на погіршення відносин з оточуючими, репутаційні втрати, погіршення стану здоров?я, фактичних доказів, які підтверджують указані обставини, позивачем не надано (наприклад, негативної поведінки оточуючих чи інших обставин, які б свідчили про втрату репутації, конкретних заходів для підтримання нормального способу життя тощо). У якості доказів позивач долучив до позовної заяви деякі процесуальні документи, медичні довідки за 2024-2025 роки, тобто уже після закриття кримінального провадження, яке відбулося 29.12.2023. Згідно з діагнозом позивач страждав від серцево-судинних захворювань, однак будь-якої інформації, що дане захворювання перебуває у причинно-наслідковому зв?язку з притягненням ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, вказані документи не містять. Також до матеріалів справи долучено висновок експерта за результатами проведення психологічної експертизи від 16.02.2026, яким розмір заподіяної шкоди оцінено орієнтовно у 270 мінімальних заробітних плат. Однак указаний висновок не може бути покладеним в основу судового рішення, оскільки експертом надано некатегоричний висновок, а визначено лише орієнтовний розмір відшкодування. Крім того, експертом встановлено, що ОСОБА_1 зазнав психологічних страждань не тільки внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, але й унаслідок звільнення з роботи та непризначення на вищестоящу посаду, що, як вище зазначалося, не перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв?язку з кримінальним провадженням, оскільки опосередковано спричинено діями інших осіб, відповідальність за діяльність яких держава у вказаних правовідносинах не несе. Таким чином, визначена експертом сума не може дорівнювати розміру шкоди, яка підлягає стягненню з державного бюджету в порядку відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, оскільки експертом розмір відшкодування шкоди, завданої кримінальним провадженням та іншими особами, не розмежовано, зазначений експертний висновок не може вважатися належним та допустимим доказом у справі. Крім того, в експертному висновку період, за який розраховувалася шкода, значно перевищує час перебування позивача під судом та слідством, оскільки охоплює час до 27.06.2025, в той час, як кримінальне провадження було закрито 29.12.2023. При цьому застосована експертом методика розрахунку розміру шкоди (за формулою) не відповідає порядку її встановлення, визначеному ст. 13 Закону № 266/94-BP, а саме: виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, відтак така методика не може бути застосована у справах даної категорії. Варто зазначити, що жодним рішенням компетентного органу дії органів досудового слідства та прокуратури в ході розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_1 не визнавались протиправними чи незаконними. За таких обставин відсутні підстави для розрахунку розміру моральної шкоди у розмірі, значно більшому від базового рівня, визначеного Законом № 266/94-BP. ОСОБА_1 обвинувачення пред`явлено 11.02.2011 (притягнуто як обвинуваченого у кримінальній справі), а 18.08.2016 кримінальна справа направлена прокурору для організації додаткового розслідування, що становить 66 місяців 7 днів. У той же час позивачем поставлено питання про відшкодування заподіяної йому моральної шкоди в сумі 2 334 690 грн. без достатнього обґрунтування вказаної позиції. Разом з тим, слід врахувати, що після направлення Калуським міськрайонним судом кримінальної справи щодо ОСОБА_1 для організації додаткового розслідування слідчим відділом Калуського РВП ГУНП в області 31.10.2016 внесено відомості до ЄРДР за № 12016090170001411 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України. У даному кримінальному провадженні № 12016090170001411 ОСОБА_1 про підозру в порядку ст.ст. 276-278 КПК України не повідомлялося, слідчі дії, що обмежують права особи, з ним не проводилися. У відповідності до вимог ст. 42 КПК України (2012 року) обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу. Обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні до суду не скеровувався. За таких обставин відсутні підстави вважати, що за період з 31.10.2016 по 29.12.2023 органами досудового розслідування ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню. Враховуючи вищенаведене, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі необґрунтованими, такими, що не відповідають засадам розумності, виваженості та справедливості. Слід зауважити, що витрати та правничу допомогу та проведення експертизи у цивільній справі, що розглядається, за своєю правовою природою взагалі не є шкодою у розумінні ст. 1176 ЦК України та Закону, а відносяться до судових витрат, які передбачені ст. 133 ЦІК України та підлягають розподілу між сторонами при постановленні рішення у справі в порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України. У позовній заяві зазначено, що втрачений позивачем заробіток у сумі 941800 грн. («неодержані доходи» через позбавлення його права обіймати посаду заступника генерального директора з комерції в АТ «Оріана» як особи, що зазнала кримінального переслідування) розраховано за період з дня звільнення - 07.08.2023 згідно з наказом № 118-к до 27.06.2025. Вказані позовні вимоги та події жодним чином не пов?язані з відстороненням позивача від займаної посади. ОСОБА_1 постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Івано-Франківській області від 15.04.2011 відсторонено від посади начальника відділу з питань житлово-комунального господарства та будівництва Калуської РДА. Від посади заступника генерального директора з комерції АТ «Оріана» ОСОБА_11 не відсторонювався, і, як вбачається зі змісту позовної заяви, він її не обіймав. Заявлена матеріальна шкода не є заробітком чи іншим доходом, не одержаним громадянином за час відсторонення від роботи (посади) чи відбування кримінального покарання. Відтак, відсутні будь-які підстави для стягнення вказаних коштів на підставі ст. ст. 3, 4 Закону. Вказана вимога є необгрунтованою, не базується на нормах чинного законодавства та не підтверджується жодними належними й допустимими доказами у справі. За своєю правовою природою вона є стягненням упущеної вигоди (ст. 22 ЦК України). Однак, ні ст. 1176 ЦК України, ні Закон № 266/94-ВР не передбачають відшкодування за рахунок державного бюджету такого роду упущеної вигоди у спірних правовідносинах. У загальному порядку на позивача покладається доведення повного складу цивільного правопорушення, зокрема, наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв?язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. При цьому, ні вина заподіювача, ні протиправність його дій в такому випадку не презюмуються. У спірних правовідносинах правоохоронні органи не вчиняли будь-яких дій щодо звільнення позивача з ВАТ «Оріана» чи перешкоджання його переведенню на іншу посаду. Наявність розслідуваного кримінального правопорушення не перебуває в безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з непереведенням його на посаду заступника генерального директора АТ «Оріана», оскільки опосередкована діями та рішеннями посадових осіб указаного господарського товариства. У даному випадку відсутній не тільки причинно-наслідковий зв?язок з діями прокуратури чи поліції, а не доведено саму реальну можливість і невідворотність переведення позивача на вищестоящу посаду заступника генерального директора АТ «Оріана», крім подачі ним такої заяви. При цьому в листі АТ «Оріана» № 974 від 07.08.2023, на який посилається позивач, вказано також іншу причину неможливості такого переведення: відсутність освіти і стажу роботи у відповідній сфері. Крім того, позивачем не дотримано порядок визначення розміру відшкодування втраченого заробітку. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення втраченого заробітку в сумі 941800 грн. Вимога про стягнення 10560 грн. втраченого заробітку за час відсторонення від посади начальника відділу Калуської РДА у 2011 році не має жодного документального підтвердження. ОСОБА_1 не додано до матеріалів справи документів, що свідчать про оплату гонорару на правничу допомогу. А тому просить у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі відмовити та у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди відмовити повністю.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив Івано-Франківської обласної прокуратури, в якому зазначив, що відповідач поклався на відсутність у нього такої можливості, як подача процесуальних документів через систему «Електронний суд», що є порушенням ч. 8 ст. 14 ЦПК України. А тому вважає, що наявне порушення порядку подання відзиву згідно ст. 178 ЦПК України та наявні підстави для застосування ч. 9 ст. 178 ЦПК України та вирішити справу за наявними матеріалами. Факт закриття кримінального провадження відносно позивача на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (відсутність складу кримінального правопорушення) є встановленим та не заперечується сторонами. Заперечення відповідача щодо відсутності підстав відповідальності є юридично неспроможними. А у справах про незаконне притягнення до кримінальної відповідальності сам факт перебування під слідством і судом вже є підставою для моральної шкоди. Це не потребує додаткового доказування, як такого. В матеріалах справи наявний висновок судового експертного дослідження від 16.02.2026 № 748/25-26, який підтверджує наявність психологічних (моральних) страждань, встановлює їх причинний зв`язок із незаконним кримінальним переслідуванням, описує стан хронічного стресу (дистресу). Згідно зі ст. 102 ЦПК України експертний висновок є належним і допустимим доказом, так як його сформовано особою, що має спеціальні знання. У даній справі відповідач не довів недопустимість або необґрунтованість висновку. Більше того, сам факт незгоди з його наявністю не зменшує його дії та наявності в матеріалах справи. Особливу увагу слід звернути на те, що у відзиві відповідач ігнорує очевидний причинний зв`язок між незаконним кримінальним переслідуванням (14 років) та погіршенням здоров`я, психологічними стражданнями, незаконним обмеженням прав (підписка про невиїзд та арешт майна). Дані факти достовірно підтверджені матеріалами справи та жодним чином не спростовані відповідачами, зокрема, тривале перебування під слідством (170 місяців), обмеження свободи пересування, відсторонення від посади, арешт майна, медичні наслідки. Отже, позиція відповідача про відсутність доказів шкоди є маніпулятивною та передчасною, оскільки моральна шкода не має матеріального виміру та доводиться сукупністю обставин - експертним висновком, медичною документацією, тривалістю переслідування, обмеженням прав. Позивача було звільнено 06 травня 2011 року, але протягом 2 місяців (з 15.04.2011 року по 06.05.2011) його було відсторонено, а, відповідно, позбавлено права на працю, що і намагався довести позивач. Наголошує, що приписами ч. 1 ст. 7 Закону про відшкодування моральної шкоди встановлено відповідальність не за звільнення, а за період незаконного відсторонення від займаної посади. Відповідачем Івано-Франківською обласною прокуратурою у своєму відзиві щодо позбавлення права на працю в період досудового і судового слідства до закриття кримінального провадження умисно перекручуються наведені факти через своє необ`єктивне бачення щодо його незаконного звільнення. Відповідач посилається на те, що ним не надано наказу №118-к від 07.08.2023 «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 ». АТ «Оріана» у исті-відповіді № 974 від 07.08.2023 зазначає, що у позивача не відповідає освіта, немає стажу роботи у відповідній сфері, однак не враховує, що у нього є багаторічний стаж заступника директора Калуської «Райсільгосптехніки», директора Войнилівського профтехучилища, директора Голинського комунального господарства «Благоустрій», він пройшов перепідготовку та підвищення кваліфікації «Діагностика причин банкрутства підприємств», а тому посада заступника генерального директора з комерції (торгівлі) відповідає його професійним знанням. Дуже прикро, що, як роботодавець АТ «Оріана» проігнорував вимоги п. 3 ст. 49-2 КЗпП України, так і відповідач у своєму відзиві умисно упускає вимоги п. 3 ст. 49-2 КЗпП України. Роботодавець не виконав вимоги п. 3 ст. 49-2 КЗпП України, не запропонував йому інші вакантні посади з перерахованих на день звільнення, а використав нагоду - витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення позивача до кримінальної відповідальності». Отже, відзив Івано-Франківської обласної прокуратури не містить обґрунтованих заперечень проти позову по суті, ґрунтується на неправильному розумінні правової природи відповідальності держави, суперечить практиці Великої Палати Верховного Суду, не спростовує доводи позовної заяви. Більше того, відповідач не наводить доказів, що спростовують твердження позивача. Враховуючи викладене, відзив Івано-Франківської обласної прокуратури є формальним, необґрунтованим та таким, що не містить належної процесуальної позиції по суті спору, а тільки містить орієнтовні судження сторони спору щодо доказів у справі. А тому просить врахувати наведені у цій відповіді доводи, визнати відзив Івано-Франківської обласної прокуратури таким, що не містить аргументованих заперечень по суті позову, задовольнити позов у повному обсязі, розглянути справу на підставі наявних доказів та доводів позовної заяви.
Представник Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області подала до суду відзив на позовну заяву, в якому не заперечуючи фактичних обставин справи, зокрема, притягнення позивача до кримінальної відповідальності, перебування його під слідством і судом, звертає увагу на правові підстави відшкодування моральної шкоди та її заявлений розмір. Доказів того, що дії працівників МВС під час розслідування кримінальної справи відносно позивача були неправомірними та безпідставними, а також такими, що спричинили моральних страждань не надано. Відомостей про перевищення службових повноважень працівниками поліції не надавалося. Розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2026 згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» становить 8647 грн. Позивач подав позов про відшкодування моральної шкодив сумі 2334690 грн., що обчислено шляхом множення 270 місяців на 8647 грн. (розмір мінімальної заробітної плати). ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення 11.02.2011, а 18.08.2016 кримінальна справа ухвалою направлена прокурору для організації додаткового розслідування, що становить 66 місяців 7 днів. В рамках кримінального провадження ЄРДР за № 12016090170001411 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, позивачу не повідомлялося про підозру у вчиненні злочину. Отже, враховуючи вищевказане, розрахунок розміру відшкодування моральної шкоди, має виглядати наступним чином - 66 місяців 7 днів.*8647 грн. = 572720 грн. Розрахунок за період перебування під слідством та судом у кількості 270 місяців є необґрунтованим. Слід зазначити, що витрати на правничу допомогу та проведення експертизи у даній цивільній справі за своєю правовою природою не є шкодою в розумінні ст. 1176 ЦК України та відповідного Закону, а належать до судових витрат, передбачених ст.133 ЦПК України, які підлягають розподілу між сторонами при ухваленні рішення у справі відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. У позовній заяві зазначено, що втрачений позивачем заробіток у сумі 941800 грн. (як «неодержані доходи» у зв`язку з позбавленням права обіймати посаду заступника генерального директора з комерції АТ «Оріана», як особи, яка зазнала кримінального переслідування) розраховано за період з дня звільнення - 07.08.2023 відповідно до наказу № 118-к (копія якого, як і витяг із трудової книжки, на яку посилається позивач, до матеріалів позову не долучені) до 27.06.2025. Разом з тим, зазначені позовні вимоги та наведені обставини не пов`язані з відстороненням позивача від займаної посади. Постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Івано-Франківській області від 15.04.2011 ОСОБА_1 було відсторонено від посади начальника відділу з питань житлово-комунального господарства та будівництва Калуської РДА. Водночас від посади заступника генерального директора з комерції АТ «Оріана» ОСОБА_1 не відсторонювався та, як убачається зі змісту позовної заяви, таку посаду не обіймав. Отже, заявлена до відшкодування матеріальна шкода не є заробітком чи іншим доходом, не отриманим громадянином у період відсторонення від роботи (посади) або відбування кримінального покарання, а відтак відсутні правові підстави для стягнення зазначених коштів на підставі ст. 3, 4 Закону. У спірних правовідносинах правоохоронні органи не вчиняли жодних дій, спрямованих на звільнення позивача з ВАТ «Оріана» або на перешкоджання його переведенню на іншу посаду. Факт здійснення кримінального провадження не перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з непризначенням його на посаду заступника генерального директора АТ «Оріана», оскільки відповідні наслідки зумовлені рішеннями та діями посадових осіб цього товариства. У даному випадку відсутній не лише причинно-наслідковий зв`язок між діями органів прокуратури чи поліції та заявленими вимогами, але й не доведено реальну можливість та неминучість переведення позивача на посаду заступника генерального директора АТ «Оріана», окрім самого факту подання відповідної заяви. Водночас у листі АТ «Оріана» № 974 від 07.08.2023, на який посилається позивач, зазначено й іншу підставу відмови у переведенні - відсутність у нього необхідної освіти та стажу роботи у відповідній сфері У зв`язку із вищевказаним, правові підстави про стягнення втраченого заробітку відсутні, а заявлений розмір не обгрунтований. ГУНП в області вважає, що справи з приводу відшкодування моральної шкоди не є складними. Дана справа є типовою, з усталеною судовою практикою, невеликою кількістю документів, які потребують аналізу та, як наслідок цього, не потребує великої кількості часу, витраченого адвокатом на представництво інтересів клієнта. Отже, слід дійти висновку, що зазначена сума на професійну правничу допомогу не є співмірною із складністю справ та іншими істотними обставинами, а тому вартість такої послуги в даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною. А тому просить постановити рішення, яким у задоволенні позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі за безпідставністю.
Представник позивача подав до суду відповідь на відзив Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, в якому зазначає, що відповідач заперечує не сам факт закриття кримінального провадження, а суму, що вказано з урахуванням приписів ст. 3 Закону про порядок відшкодування шкоди, а саме: експертного висновку, заробітку у зв`язку із звільненням та витрат про надання правової допомоги адвокатом. У зв`язку із тим, що заперечення ГУ НП в Івано-Франківській області зводяться до аналогічних аргументів поданих у відзиві Івано-Франківської обласної прокуратури, тому детальну аргументацію та спростування позивачем та його представником було подано у відповіді на відзив (щодо відзиву Івано-Франківської обласної прокуратури у справі №345/1666/26). Крім того, правонаступником прав та обов`язків ліквідованого УМВС України в Івано-Франківській області, ураховуючи правовий статус, обсяг повноважень і принцип територіальності, є територіальний орган Національної поліції, а саме: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області. Більше того, сам факт відкриття та згодом закриття кримінального провадження ГУ НП в Івано-Франківській області свідчить про наявність елементів правонаступництва. Більше того, відповідно до довідки з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 15.05.2025 він є особою, стосовно якої є КС 312976 від 14.07.2009, пред`явлено обвинувачення 25.04.2011 Івано-Франківським МВ УМВС В Івано-Франківській області за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України. А згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» на території України станом на 27.06.2025 він є особою, стосовно якої відомості про притягнення до кримінальної відповідальності відсутні. Отже, до 27.06.2025 щодо нього були наявні відомості щодо пред`явлення йому обвинувачення. А тому твердження відповідача, що після 18.08.2016 не було жодних дій щодо нанесення шкоди ОСОБА_1 фактично не відповідають дійсності та доказам, що містяться в матеріалах справи. Враховуючи вищенаведене, позовна вимога ОСОБА_1 щодо стягнення моральної шкоди в сумі 270 місяців х 8647 гривень (мін.з/п.) = 2334690,0 гривень є обґрунтованою і такою, що відповідає стражданням, заподіяним ОСОБА_1 внаслідок фізичного і психічного впливу, що призвело до невиліковної хвороби і позбавлення можливостей реалізації звичок і бажань позивача, погіршення відносин з оточуючими людьми, сім`єю, втрату роботи з порушенням його конституційних прав.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити. Крім того, представник позивача додатково зазначив, що відповідно до статей 1173, 1174, 1176 ЦК України шкода, завдана незаконними діями органів державної влади, відшкодовується державою Україна, а не конкретним органом, як самостійним боржником. При цьому держава бере участь у справі через відповідні органи, зокрема, Державну казначейську службу України. Крім цього, справи, які перебували в судах до 20 листопада 2012 року, розглядаються за процедурою, що діяла на момент передавання їх до суду (п. 11 Перехідні положення КПК України 2012 року), підсудність не змінюється автоматично, а слідство продовжувалось з 31.10.2016 по 29.12.2023 щодо позивача з допитуванням та оформленням протоколів допиту. Відповідно постанови про закриття кримінального провадження від 29.12.2023 старшим слідчим слідчого відділення Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області капітаном поліції Хамуляком О.Я. закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального провадження і всі ці процесуальні дії, вчинені органами досудового розслідування і прокуратури щодо позивача, є незаконними, а значить підлягають у повному обсязі задоволенню позовні вимоги. При стягненні моральної шкоди за незаконне кримінальне переслідування не є необхідним визнавати дії суб`єкта, з якого стягується така шкода, незаконними, оскільки їх незаконність є очевидною (ВС/КЦС № 727/3926/16-ц). Правоохоронні органи діяли протиправно, брутально, завдаючи позивачу страждань, мук, переживань, недоспаних ночей, які останній переживав від психологічного стресу, страждань, фізичного болю, перенесення тяжких вимушених змін у житті, суспільних стосунках, приниження престижу, нормальних життєвих зв`язків, обмеження виїзду за межі району, накладення арешту на майно, відсторонення від посади, обмеження права на працю, тривалості кримінального переслідування, що привело до втрати здоров`я, сліпоти лівого ока через інсульт ока, перенесений серцевий інсульт, втрати швидкого, розумового мислення та зміни руху кінцівок. Відповідно висновку експертного дослідження від 16.02.2026 №748/25-26, врахувавши втрату невідворотного здоров`я ОСОБА_1 через заподіяння моральних страждань, відшкодування моральної шкоди за методикою «Психологічного дослідження у справах щодо заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди» (реєстр №14.1.75) складає 270 мінімальних заробітних плат. Моральна шкода становить 2334690,00 гривень. Отже, закриття органом досудового розслідування кримінального провадження щодо особи з підстав, що її реабілітують та наявність екпертного висновку, який підтверджує розмір моральних страждань є офіційною констатацією незаконності повідомлення про підозру та підтверджує протиправність кримінального переслідування.
Представник Івано-Франківської обласної прокуратури та Калуської окружної прокуратури Бурак М.Б. та представники ГУ НП в Івано-Франківській області у задоволені позову просили відмови з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.
Представник Державної казначейської служби України в судове засідання не з"явився, причин неявки не повідомив, хоча належно повідомлявся про час, день та місце розгляду даної справи.
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:
ухвалою суду від 11.03.2026 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачам строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.
18.03.2026 представник Державної казначейської служби України подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 95-102).
26.03.2026 представник Калуської окружної прокуратури подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 103-111).
Ухвалою суду від 27.03.2026 підготовче судове засідання та судовий розгляд по суті у цивільній справі постановлено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участі представника Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Король Катерини Василівни (електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
01.04.2026 представник позивача подав до суду відповідь на відзиви Державної казначейської служби України та Калуської окружної прокуратури (а.с. 127-139).
02.04.2026 представник Івано-Франківської обласної прокуратури подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 140-163).
07.04.2026 представник позивача подав до суду відповідь на відзив Івано-Франківської обласної прокуратури (а.с. 164-176).
10.04.2026 представник Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській областіподав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 177-190).
28.04.2026 представник позивача подав до суду відповідь на відзив Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області(а.с. 195-201).
Ухвалою суду від 05.05.2026 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.
27.05.2026 представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі (а.с. 208-211).
23.07.2026 представник позивача подав до суду письмово викладені судові дебати (а.с. 220-223).
Ухвалою суду від 10.08.2026 судові засідання у цивільній справі постановлено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участі представника Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Повха Владислава Ігоровича.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
постановою старшого слідчого СУ УМВС в Івано-Франківській області майора міліції Луканюка І.Б. від 15.04.2011 відсторонено обвинуваченого ОСОБА_1 на час досудового та судового слідства від займаної ним посади - начальника відділу з питань житлово-комунального господарства та будівництва Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Постанову для виконання направлено голові Калуської районної державної адміністрації (а.с. 57).
Згідно з розпорядженням голови Калуської РДА від 06.05.2011 №41-р/к відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва районної державної адміністрації 06 травня 2011 року, у зв?язку з виходом на пенсію. Підстава: заява ОСОБА_1 від 05.05.2011 (а.с. 58).
Постановою слідчого СУ УМВС в Івано-Франківській області капітана міліції Луканюка І.Б. від 18.04.2011 накладено арешт на майно ОСОБА_1 (а.с. 44).
Постановою слідчого СУ УМВС в Івано-Франківській області капітана міліції Луканюка І.Б. від 19.04.2011 (кримінальна справа № 312976) порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України (а.с. 14).
Постановою слідчого УМВС в Івано-Франківській області капітана міліції Луканюка І.Б. від 20.04.2011 притягнуто ОСОБА_1 , як обвинуваченого по даній кримінальній справі № 312976, пред`явлено йому обвинувачення за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України (а.с. 15-16).
Постановою слідчого УМВС в Івано-Франківській області капітана міліції Луканюка І.Б. від 28.04.2011 у кримінальній справі № 312976 відмовлено у задоволені клопотання ОСОБА_1 у закритті кримінальної справи відносно нього (а.с. 17).
Згідно зі заявою дружини керівника фірми ПП «Алтом» ОСОБА_12 від 17.02.2011 до голови Івано-Франківської ОДА вона зобов`язалася організувати роботи на території Завійської сільської ради по ліквідації наслідків стихії 2008 року на суму отриманого авансу в повному обсязі (а.с. 18).
Листом в.о. голови Калуської РДА від 14.03.2011 до ОСОБА_12 її проінформовано, що її листи направлено голові Завійської сільської ради (В.Романів) з визначенням щодо доцільності продовження виконання відновлювальних робіт на об?єктах, яким завдано шкоди за наслідком стихії, яка мала місце 23-27 липня 2008 року. За рішенням від 24.03.2011 сесії Завійської сільської ради шостого демократичного скликання надано згоду і райдержадміністрація не заперечує на продовження виконання робіт на об?єктах, що були пошкоджені та зруйновані повінню 2008 року на суму 360,864 тис. грн.., яка склала дебіторську заборгованість ПП «Алтом» перед Завійською сільською радою з вказуванням терміну завершення робіт, на підтвердження чого долучено лист голови Завійської сільської ради від 28.03.2011 № 96 (а.с. 18, 19).
Листом заступника прокурора Івано-Франківської області від 21.01.2016 ОСОБА_1 повідомлено, що прокуратурою Івано-Франківської області розглянуті його звернення щодо безпідставного притягнення до кримінальної відповідальності, недовіри прокурору та неправомірних дій працівників органів внутрішніх справ, адресовані Генеральному прокурору України, прокурору Івано-Франківської області та начальнику Департаменту внутрішньої безпеки УВБ в Івано-Франківській області. Встановлено, що кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_4 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, ОСОБА_7 за ч.5 ст. 191 КК України, ОСОБА_5 за ч.5 ст. 191, ч.2 ст.366 КК України, а також його за ч.5 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, розглядалась Івано-Франківським міським судом з 06.05.2011. В ході судового розгляду вказаної кримінальної справи його дії державним обвинувачем були перекваліфіковані на ч. 2 ст. 367 КК України. У зв?язку з мобілізацією головуючого судді Поповича В.С., ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 08.06.2015 вказана кримінальна справа направлена за підсудністю до Калуського міськрайонного суду. Відповідно до вимог КПК України (1960 року) розгляд справи розпочався спочатку. На даний час триває судове слідство (а.с. 22).
Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківській області від 27.05.2016 повернуто кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_5 за ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 ч.5 ст. 191 КК України прокурору Івано-Франківської області для організації досудового розслідування з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства, вказаної в мотивувальній частині постанови. Запобіжний захід ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 - підписку про невиїзд, ОСОБА_6 - заставу, залишено без змін (а.с. 23-26).
У листі директора Львівського НДІ судових експертиз від 18.05.2021 до ОСОБА_1 зазначено, що на його звернення відносно висновків будівельно-технічних експертиз №№ 3053, 3054, 3055, 3056, проведених експертом Львівського НДІ судових експертиз ОСОБА_13 , підтвердити чи спростувати викладені у його листі факти адміністрація інституту не може, оскільки це пов?язане з виїздом на місце знаходження до досліджуваних об?єктів й проведенням нового дослідження. Так як ці висновки були проведені в межах кримінальної справи, то згідно КПК України він, як обвинувачений, вправі звертатися до органу, який проводить розслідування, з проханням призначити повторну експертизу, яка може бути доручена іншому експерту їхньої установи або іншій установі. Адміністрація інституту не вправі проводити повторні дослідження по заявах сторін по кримінальній справі. А тому його заяву залишена без задоволення (а.с. 21).
Згідно з постановою слідчого СВ Калуського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області Хамуляка О.Я. від 29.12.2023 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №12016090170001411 від 31.10.2016, закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України у зв?язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 28-34).
У змісті постанови слідчим, зокрема, вказано, що на реєстрацію надійшли матеріали кримінальної справи № 312976 (в суді 0907/1-694/11) про обвинувачення ОСОБА_4 за ст.ст. 191 ч. 5, 366 ч. 2 КК України, ОСОБА_6 за ст.ст. 191 ч. 5, 366 ч. 2 КК України, ОСОБА_7 за ст.ст. 191 ч. 5 КК України, ОСОБА_14 за ст.ст. 191 ч. 5, 366 ч. 2 КК України по факту розкрадання бюджетних коштів виділених на ліквідацію наслідків стихії у с. Грабівка, с. Завій Калуського району, с. Вербівка Рожнятівського району. Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківській області від 27.05.2016 повернуто кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. ст.191 ч.5, 366 ч.2 КК України, ОСОБА_5 за ст.ст. 191 ч.5, 366 ч.2 КК України, ОСОБА_6 за ст. 191 ч.5 КК України, ОСОБА_1 за ст.ст.191 ч.5, 366 ч.2 КК України, ОСОБА_7 за ст.191 ч.5 КК України прокурору Івано-Франківської області для організації додаткового розслідування з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства, вказаної в мотивувальній частині постанови. В ході подальшого досудового розслідування було проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема 01.04.2019 призначено проведення комплексної будівельно-технічної експертизи, виконання якої доручено експертам Івано-Франківського відділення КНДІСЕ.
Відповідно до витягу до з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 станом на 15.05 2025 є особою стосовно якої є: КС 312976 від 14.07.2009, пред`явлено обвинувачення 25.04.2011, орган: Івано-Франківський МВ УМВС в Івано-Франківській області, статті: 191 ч.5, 366 ч.2 КК України (а.с. 36).
Листом першого заступника директора Департаменту інформатизації МВС України Сергія Жердицького № 35989/16-2025 від 06.06.2025 ОСОБА_1 повідомлено, що станом на 05.06.2026 до відомостей з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» щодо нього внесено відомості про закриття кримінального провадження №12016090170001411 (кримінальна справа № 312976) на підставі постанови СВ Калуського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 29.12.2023 (а.с. 37)
Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 на території України станом на 27.06.2025 є особою стосовно якої відомості про притягнення до кримінальної відповідальності відсутні (а.с. 38).
Згідно з медичною випискою стаціонарного та амбулаторного хворого ОСОБА_1 № 7737/761 останній з 12.07.2011 по 20.07.2011 перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділені Калуської ЦРЛ з діагнозом IX. Стенокардія напруги ФК111. Кардіосклероз дифузний. СН11А із збереженою систолічною функцією лівого шлуночка, 11ФК (а.с. 39).
Також ОСОБА_1 з 21.01.2015 по 02.02.2015 знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Калуської ЦРЛ з діагнозом: IXC. Стенокардія напруги ФК ІІ. Кардіосклероз атеросклеротичний. ХНКCH III ФК, що стверджується виписним епікризом № 707/98 (а.с. 40).
Крім того, ОСОБА_1 хворіє та знаходиться під диспансерним наглядом в Кропивницькій амбулаторії ЗПСМ, що підтверджується довідкою від 18.11.2024 (а.с. 41).
Згідно з консультативним висновком спеціаліста від 25.03.2025 ОСОБА_1 встановлено діагноз: Гіпертонічна хвороба ІІ ст, 2 ст., ризик 3 (високий) (а.с. 42).
Відповідно до висновку експертного дослідження за результатами психологічного дослідження за заявою ОСОБА_1 від 16.02.2026 № 748/25-26 встановлено, що у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наявні психологічні (моральні) страждання, які проявляються у стійкому психоемоційному напруженні, підвищеній тривожності, зниженні відчуття безпеки, порушенні звичного соціального функціонування та життєвої стабільності. Виявлені зміни психологічно узгоджуються з тривалим перебуванням під кримінальним переслідуванням, застосуванням процесуальних обмежень та багаторічною правовою невизначеністю. З психологічної точки зору та відповідно до розрахункової таблиці переліку матеріальних еквівалентів розмірів компенсації резюмованої моральної шкоди Методики психологічного дослідження у справах щодо заподіяння моральних страждань осіб та відшкодування моральної шкоди, яка затверджена у відповідності чинного законодавства (реєстр методик судових експертиз - 14.1.75), орієнтовний розмір грошової компенсації ОСОБА_1 за завдані страждання може становити 270 мінімальних заробітних плат (а.с. 46-55).
14.07.2025 ОСОБА_1 уклав типовий договір №О2509169100088 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску), згідно з яким загальна сума єдиного внеску за попередній період (червень-серпень 2011 року), з урахуванням коефіцієнта 2 становить 10560,00 грн. (пункти 2,3 розділу ІІІ) (а.с. 59-60).
Наказом генерального директора АТ «Оріана» № 47-к від 09.03.2023 переведено ОСОБА_1 - фахівця із організації майнової безпеки відділу з матеріально-технічного, забезпечення та збереження майна, з 10 березня 2023 року на посаду технічного керівника - начальника відділу з матеріально-технічного забезпечення та збереження майна з посадовим окладом 27700 гривень на місяць. Підстава: заява ОСОБА_1 від 08.03.2023 №347 (а.с. 61).
Листом в.о. генерального директора АТ «Оріана» від 01.06.2023 у зв?язку зі скороченням чисельності та штату працівників Акціонерного товариства «Оріана» (наказ № 81 від 01 червня 2023 року) відповідно до наказу № 82 "Про попередження про заплановане вивільнення" від 01 червня 2023 року, ОСОБА_1  попереджено про наступне звільнення з посади технічного керівника - начальника відділу з матеріально-технічного забезпечення та збереження майна АТ «Оріана» на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться 07 серпня 2023 року, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Одночасно доводено до відома перелік посад АТ «Оріана». які будуть вакантними з 08 серпня 2023 року, в зв?язку з введенням в дію штатного розпису, затвердженого наказом № 81 від 01 червня 2023 року, для вирішення питання щодо його можливого переведення (а.с. 170 на звороті).
Згідно зі заявою ОСОБА_1 від 05.08.2023 до в.о. генерального директора АТ «Оріана» він зазначив, що відповідно повідомлення «Про заплановане вивільнення» від 01.06.2023 з доведенням до відома переліку посад АТ «Оріана», які будуть вакантними з 08 серпня 2023 року, він просить перевести його з посади начальника відділу з матеріально-технічного забезпечення та збереження майна АТ «Оріана» на вакантну посаду - заступника генерального директора з комерції, посадовим окладом 32720,0 гривень (а.с. 63).
Листом генерального директора АТ «Оріана» № 974 від 07.08.2023 на заяву ОСОБА_1 (вхідний № 5 від 04.08.2023) стосовно переведення з 08 серпня 2023 року на вакантну посаду заступника генерального директора з комерції АТ «Оріана» повідомило, що відповідно до «Посадової інструкції заступника генерального директора з комерції», затвердженої в. о. Генерального директора АТ «Оріана» Кучерявим Р.І. 02 червня 2023 року, яка вступає в дію з 08 серпня 2023 року, на посаду заступника генерального директора з комерції призначається особа, яка має вищу економічну освіту та стаж роботи не менше 3 років. Не може обіймати посаду заступника генерального директора з комерції особа, яка зазнала кримінального переслідування (оголошено їй підозру, пред?явлено обвинувачення) або відносно якої набрав законної сили обвинувальний вирок за вчинення умисного, корисливого кримінального правопорушення (злочину). Однак, він не має визначеної «Посадовою інструкцією заступника генерального директора з комерції» освіти та стажу роботи у відповідній сфері, в зв`язку з чим його заява не може бути задоволена (а.с. 62).
11.11.2005 ОСОБА_1 видано свідоцтво про підвищення кваліфікації НОМЕР_1 (а.с. 64).
Також ОСОБА_1 неодноразово нагороджений грамотами у сфері професійної діяльності (а.с. 69-74) та він являвся депутатом Калуської районної ради у період з 1998 року по 2006 рік (а.с. 75).
Між сторонами виник спір з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями і бездіяльністю органів досудового розслідування, прокуратури.
Оцінка суду:
вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши заяви по суті справи та докази, які надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною другою статті 16 ЦК України, до яких, зокрема, відноситься відшкодування шкоди.
Статтею 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Порядок відшкодування такої шкоди встановлюється законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).
Таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що відповідно до положень цього закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:
1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;
2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;
3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.
Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», виникає, зокрема, у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати (пункт 2 частини першої статті 2 цього Закону).
Відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.
Така правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2203цс15 від 02 грудня 2015 року, від якої не відступила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).
Судом встановлено, що 20.04.2011 постановою слідчого СУ УМВС в Івано-Франківській області капітана міліції Луканюка І.Б. притягнуто ОСОБА_1 , як обвинуваченого по кримінальній справі № 312976, та пред`явлено йому обвинувачення за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України (а.с. 15-16).
Згідно з частиною 1 статті 43 КПК України (в редакції 1960 року) обвинуваченим є особа, щодо якої у встановленому цим Кодексом порядку винесена постанова про притягнення як обвинуваченого. Після призначення справи до судового розгляду обвинувачений називається підсудним.
У пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.
Досудове слідство проводиться лише після порушення кримінальної справи і в порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 1 ст.113 КПК України в редакції 1960 року).
Статтями 131, 132 КПК України (в редакції 1960 року) вбачається, що притягнення особи як обвинуваченого відбувається шляхом винесення слідчим постанови про притягнення як обвинуваченого, в якій зазначається, які саме дії ставляться в вину обвинуваченому.
Саме з моменту винесення такої постанови і повідомлення особі про це за нормами КПК України (в редакції 1960 року) вважається, що особа притягнута у кримінальному провадженні у якості обвинуваченого.
Тобто, починаючи з 20.04.2011 ОСОБА_1 був підданий кримінальному переслідуванню як особа, що обвинувачується у вчинені злочинів.
В подальшому, постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківській області від 27.05.2016 повернуто кримінальну справу про обвинувачення, зокрема, ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України для організації досудового розслідування з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства. Запобіжний захід ОСОБА_1 - підписку про невиїзд, залишено без змін. 
Повернення справи на додаткове розслідування має на меті продовження дослідження обставин справи, які не були або були неповно встановлені при первісному розслідуванні. Тобто кримінальна справа продовжує існувати, а не формується заново, тому досудове розслідування в даному випадку хоча і мало проводитися за положеннями КПК України, але з урахуванням того, що особа вже перебувала у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного за Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року.
Згідно з частиною першою статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, або особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Вказана норма містить дві підстави для визнання особи підозрюваною: 1) повідомлення їй про підозру, яка здійснюється в порядку, встановленому статтями 276-279 КПК України; 2) затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.
Суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини визначає «кримінальне обвинувачення» як «офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння», при цьому, «в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного» (рішення у справі «Екле проти Німеччини»). Європейським судом з прав людини як висунення обвинувачення визнаються, зокрема, такі обставини: арешт особи (рішення у справі «Вемхофф проти Німеччини»), офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно особи кримінального переслідування (рішення у справі «Ноймайстер проти Австрії»), початок досудового слідства проти конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи (рішення у справі «Рінґайзен проти Австрії»).
Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що обвинуваченим (підозрюваним) у вчиненні кримінального правопорушення є особа, відносно якої фактично розпочато досудове слідство, з моменту офіційного доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Таким чином, з огляду на ст. 9 КПК України та практику Європейського суду з прав людини особа, відносно якої розпочате досудове розслідування за фактом вчинення цією особою конкретного кримінального правопорушення, повинна мати процесуальні права підозрюваного.
Після повернення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України для організації досудового розслідування, слідчим відділом Калуського РВП ГУ НП в області 31.10.2016 внесено відомості до ЄРДР за № 12016090170001411 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, що визнається учасниками справи.
З огляду на що можна дійти висновку, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР за № 12016090170001411 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, слугували саме: матеріали кримінальної справи № 312976, в якій ОСОБА_1 було пред`явлено обвинувачення за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, а тому внесення вказаних відомостей до ЄРДР не змінило статусу позивача, і слідчі органи не приймали будь-якого процесуального рішення про закінчення досудового розслідування в справі № 312976, зокрема про її закриття.
Таким чином, враховуючи положення статті 42 КПК України, та те, що ОСОБА_1 вже мав статус підозрюваного у кримінальній справі № 312976, то він не втратив цього статусу і в кримінальному провадженні № 120160901700014116, зареєстрованому в ЄРДР на виконання вимог статті 214 КПК України на підставі раніше порушеної кримінальної справи, яка перебувала у суді і не була закрита.
Саме по собі внесення відомостей про злочин до ЄРДР не є порушенням нової справи, а є лише забезпеченням порядку проведення досудового слідства, передбаченого КПК України. Тобто зберігається вся доказова база та є чинними всі процесуальні дії, вчиненні в ході розслідування кримінальної справи за положеннями КПК України 1960 року.
В подальшому постановою слідчого СВ Калуського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області Хамуляка О.Я. від 29.12.2023 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №12016090170001411 від 31.10.2016, закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України у зв?язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 28-34).
Водночас, зі змісту вказаної постанови достовірно можна встановити той факт, що досудове розслідування кримінального провадження №12016090170001411 від 31.10.2016 стосувалося матеріалів кримінальної справи № 312976, в рамках якої ОСОБА_1 притягнуто як обвинуваченого, та повернутої постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківській області від 27.05.2016 для організації досудового розслідування з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства.
Крім того, даний факт підтверджується також листом першого заступника директора Департаменту інформатизації МВС України Сергія Жердицького № 35989/16-2025 від 06.06.2025, в якому зазначено, що станом на 05.06.2026 до відомостей з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» щодо ОСОБА_1 внесено відомості про закриття кримінального провадження №12016090170001411 (кримінальна справа № 312976) на підставі постанови СВ Калуського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 29.12.2023.
Зважаючи на викладене, аргументи сторони відповідача про те, що позивач втратив статус обвинуваченого у кримінальній справі № 312976 і не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 120160901700014116, є неспроможними.
Вищевказане узгоджується з висновками, які викладені у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року по справа № 761/447/21.
При цьому, суд звертає увагу, що закінчення строку перебування під слідством і судом пов`язане з днем прийняття відповідного рішення (постанови слідчого, постанови, ухвали чи вироку суду).
Отже, під слідством та судом ОСОБА_1 перебував з 20.04.2011 до 29.12.2023 (закриття кримінального провадження у зв?язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення).
Більше того, даний факт частково визнається відповідачем Івано-Франківською обласною прокуратурою, оскільки на 4 аркуші поданого ним відзиву зазначено, що крім того, в експертному висновку період, за який розраховувалася шкода, значно перевищує час перебування позивача під судом та слідством, оскільки охоплює час до 27.06.2025, в той час як кримінальне провадження було закрито 29.12.2023 (а.с.153).
А тому, суд приходить до висновку, що в результаті незаконних дій органів досудового розслідування позивач протягом 152 місяці 9 днів (з дня пред`явлення обвинувачення 20.04.2011 та до дня закриття кримінального провадження 29.12.2023) незаконно перебував під слідством та судом, що відповідно до норм статті 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування моральної шкоди.
Посилання відповідачів на те, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди, не можуть бути прийняті судом, оскільки Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено безумовне право на відшкодування моральної шкоди у розмірах і порядку, встановленому в ньому, у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.
У постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити з мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, проте суд також має оцінити надані позивачем докази, визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Аналогічні висновки викладені й у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15 та Великої Палати Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19).
Щодо експертного дослідження за результатами психологічного дослідження за заявою ОСОБА_1 від 16.02.2026 № 748/25-26, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
У постанові від 28 березня 2018 року у справі № 520/8073/16-ц (провадження № 61-4114св17) Верховний Суд виснував, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.
Як встановлено з висновку, розмір 270 мінімальних заробітних плат визначено за формулою D = d ? fv ? i ? c ? (1 - fs), при цьому базовий показник d визначено у розмірі 180 мінімальних заробітних плат. Водночас, як зазначено самим експертом, d є розміром компенсації презюмованої шкоди, а не встановленим у результаті індивідуального психологічного дослідження розміром моральної шкоди конкретного позивача. Висновок не містить обґрунтування того, чому саме обставини цієї справи обумовлюють застосування базового показника саме у 180 мінімальних заробітних плат.
Крім того, кінцевий результат безпосередньо залежить від визначених експертом коригуючих коефіцієнтів: fv = 1, i = 1, c = 1,5 та fs = 0. Однак належного обґрунтування того, чому встановленим у справі обставинам відповідають саме такі числові значення, зокрема, максимальне значення fv, значення c = 1,5 та нульове значення fs, висновок не містить. Таким чином, математична правильність самого розрахунку не свідчить про достовірність отриманого результату, оскільки його вихідні показники мають оціночний характер.
Суд також враховує, що експертом оцінювалися психологічні страждання позивача за період з 2011 року по 27 червня 2025 року, хоча кримінальне провадження щодо позивача було закрито 29 грудня 2023 року. При цьому, у висновку не наведено достатнього обґрунтування причинного зв`язку психологічних страждань, які мали місце після закриття кримінального провадження, саме з незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури чи суду.
Крім того, наведена експертом оцінка таких обставин, як незаконність притягнення особи до кримінальної відповідальності, фактично містить правову оцінку обставин справи. Встановлення юридичних фактів, їх правова кваліфікація та наявність передбачених законом підстав для відшкодування шкоди належить до компетенції суду та не може бути предметом висновку експерта.
За таких обставин визначений експертом розмір грошової компенсації психологічних страждання позивачасуд не приймає, оскільки наведений розрахунок не має достатнього індивідуального та об`єктивного обґрунтування і не звільняє суд від обов`язку самостійно визначити справедливий розмір компенсації з урахуванням тривалості перебування під слідством і судом, характеру та інтенсивності моральних страждань, їх наслідків та інших встановлених судом обставин.
Таким чином, враховуючи період перебування позивача під слідством та судом, застосування до нього запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, відсторонення його від посади у період з 15.04.2011 по 05.05.2011, накладення арешту на його майно, стан його здоров`я, а також характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, які були викликані зміною його нормального життєвого ритму, нормальних життєвих зв`язків, беручи до уваги, що відновлення нормального способу життя вимагало від нього додаткових зусиль, а також інші негативні наслідки незаконного перебування під слідством і судом, суд з урахуванням засад розумності та справедливості приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у мінімальному визначеному законом розмірі. З огляду на викладене, мінімальна сума компенсації моральної шкоди за 152 місяці 9 днів перебування позивача під слідством та судом з 20.04.2011 до 29.12.2023становить 1316938,10 грн. (8647,00 грн. х 152 місяці 9 днів), виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про державний бюджет України на 2026 рік». 
Водночас, позивачем не доведено наявності обставин для застосування більшого розміру відшкодування моральної шкоди, а тому суд вважає справедливим відшкодування в розмірі одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством і судом, що діє на час розгляду справи, оскільки зазначений розмір відшкодування повною мірою відповідає обсягу моральних страждань, завданих позивачу внаслідок незаконного перебування під слідством та судом, та є належною й необхідною компенсацією для відновлення його морального та психоемоційного стану, налагодження подальших життєвих стосунків, відновлення почуття справедливості та рівня довіри до правоохоронних органів, системи правосуддя в цілому.
Щодо позовної вимоги про стягнення втраченого заробітку за час незаконного відсторонення від посади у 2011 році у розмірі 10560,00 грн. суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що постановою старшого слідчого СУ УМВС в Івано-Франківській області майора міліції Луканюка І.Б. від 15.04.2011 відсторонено позивача ОСОБА_1 на час досудового та судового слідства від займаної ним посади - начальника відділу з питань житлово-комунального господарства та будівництва Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області. Постанову для виконання направлено голові Калуської районної державної адміністрації (а.с. 57).
Згідно з розпорядженням голови Калуської РДА від 06.05.2011 №41-р/к відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України звільнено ОСОБА_1 з посади начальника відділу містобудування та архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва районної державної адміністрації 06 травня 2011 року, у зв?язку з виходом на пенсію. Підстава: заява ОСОБА_1 від 05.05.2011 (а.с. 58).
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій.
Згідно з ч. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.
Відповідно до вимог пунктів 3-5 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом № 6/5/3/41 від 04.03.1996 право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації. Завдана громадянинові шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Право на відшкодування шкоди мають громадяни, щодо яких незаконні дії, передбачені частиною 1 ст.1 Закону, були здійснені після набуття Законом чинності, тобто після 16 січня 1995 року. Шкода, завдана до цього часу, відшкодовується у відповідності з законодавством, що діяло на момент завдання шкоди.
Пунктом 8 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» передбачено, що згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір сум, які передбачені п. 1 ст. 3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення.
Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт.
Згідно з вимогами підпункту 1 пункту 9 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» середньомісячний заробіток для визначення розміру відшкодування шкоди обчислюється: для робітників і службовців у порядку, передбаченому постановами Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (100-95-п) «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та від 05 травня 1995 року № 348 (348-95-п) «Про внесення змін і доповнень до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100».
Пунктом 8 розділу IV «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.
На підтвердження вказаної позовної вимоги, позивач надав суду типовий договір № О2509169100088 про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (одноразова сплата єдиного внеску), згідно з яким загальна сума єдиного внеску за попередній період (червень-серпень 2011 року), з урахуванням коефіцієнта 2 становить 10560,00 грн. (пункти 2,3 розділу ІІІ) (а.с. 59-60).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
З огляду на вказане, суд вважає, що типовий договір № О2509169100088 не є належним доказом, оскільки він не містить інформацію, що стосується предмету доказування, яким за вказаних обставин є втрачений заробітку заробіток позивача за час відсторонення від посади, для розрахунку якого необхідно встановити розмір середньої заробітної плати позивача за останні два місяці роботи, який передував місяцю, в якому його було відсторонено від займаної ним посади - начальника відділу з питань житлово-комунального господарства та будівництва Калуської районної державної адміністрації Івано-Франківської області.
Будь-яких інших належних, допустимих та достовірних, які могли би підтвердити вказану обставу, позивачем не долучено.
Значене унеможливлює здійснення розрахунку заробітку позивача, який він втратив внаслідок його незаконного відсторонення від посади, що здійснюється відповідно до вищевказаних вимог законодавства. 
Крім того, відповідно до ст. 12 Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.
Однак, позивачем не дотримано порядку, встановленого ст. 12 Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
А тому, в задоволенні позовної вимоги про стягнення втраченого заробітку за час незаконного відсторонення від посади у 2011 році у розмірі 10560,00 грн., необхідно відмовити.
Щодо позовної вимоги про стягнення втраченого заробітку у розмірі 941800,00 грн. внаслідок незаконних дій, а саме: у зв`язку з отриманою відмовою у переведенні у 2023 році, зазначаю наступне.
Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
У частині другій статті 22 ЦК України визначено, що збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
Збитки як правова категорія, включають в себе як реальні збитки, що характеризуються зменшенням наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), так і упущену вигоду, коли наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення, яка відрізняється від реальних збитків.
Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.
Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.
При цьому неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.
Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора/позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а могли б бути ним реально отримані при належному виконанні зобов`язання і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.
Тобто, вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу.
Натомість наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу не є підставою для його стягнення.
У цих висновках суд звертається до сталої правової позиції в питанні критеріїв та підстав для стягнення упущеної вигоди, що неодноразово та послідовно викладалась, зокрема, Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц, а також Верховним Судом, зокрема, в постановах: від 13 грудня 2018 у справі № 923/700/17, від 11 листопада 2019 року у справі № 904/7601/17, від 12 листопада 2019 року у справі № 910/9278/18, від 12 серпня 2020 року у справі № 910/15883/14, від 27 серпня 2019 року у справі № 910/9095/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 914/263/19, від 10 червня 2020 року у справі № 910/12204/17, від 16 червня 2021 року у справі № 910/14341/18.
На підтвердження вказаної позовної вимоги позивачем до матеріалів справи долучено лист генерального директора АТ «Оріана» № 974 від 07.08.2023, яким ОСОБА_1 на його заяву стосовно переведення з 08 серпня 2023 року на вакантну посаду заступника генерального директора з комерції АТ «Оріана» повідомллено, що відповідно до «Посадової інструкції заступника генерального директора з комерції», затвердженої в.о. Генерального директора АТ «Оріана» Кучерявим Р.І. 02 червня 2023 року, яка вступає в дію з 08 серпня 2023 року, на посаду заступника генерального директора з комерції призначається особа, яка має вищу економічну освіту та стаж роботи не менше 3 років. Не може обіймати посаду заступника генерального директора з комерції особа, яка зазнала кримінального переслідування (оголошено їй підозру, пред?явлено обвинувачення) або відносно якої набрав законної сили обвинувальний вирок за вчинення умисного, корисливого кримінального правопорушення (злочину). Однак, він не має визначеної «Посадовою інструкцією заступника генерального директора з комерції» освіти та стажу роботи у відповідній сфері, в зв`язку з чим його заява не може бути задоволена.
З огляду на викладене, суд вважає, що у даному випадку відсутній не лише причинно-наслідковий зв?язок між діями органів досудового розслідування та заявленими вимогами, але й не доведено реальну можливість та неминучість переведення позивача на посаду заступника генерального директора АТ «Оріана», оскільки у листі АТ «Оріана» № 974 від 07.08.2023, на який посилається позивач, зазначено й іншу підставу відмови у переведенні ОСОБА_1 , а саме: відсутність у нього необхідної освіти та стажу роботи у відповідній сфері.
Вказане дає можливість дійти висновку, що навіть за відсутності відповідного кримінального переслідування, позивач не мав би підстав для переведення на посаду заступника генерального директора АТ «Оріана» у зв`язку з відсутністю у нього необхідної освіти та стажу роботи у відповідній сфері, чого ним не спростовано.
Таким чином, позивач не виконав свій обов`язок та не довів, що заробіток у розмірі 941800,00 грн. не є абстрактним, а міг б бути реально ним отриманий, і тільки неправомірні дії органів досудового розслідування, а саме: незаконне переслідування, стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості його отримання. З огляду на що вказана позовна вимога є необґрунтовано, а тому в її задоволені необхідно відмовити.
Розподіл судових витрат:
відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що позивач поніс витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 11195,71 грн. та пов`язані витрати, зокрема, витрати на проїзд у сумі 350,61 грн., що підтверджується договором № 1464/06-25 від 13.06.2025, рахунком № 251 від 30.06.2025, квитанцією від 07.07.2025, листом та проїзними документами (а.с. 65-68).
З тожй же час витрати на оплату експертизи у розмірі 11195,71 грн. стягненню з відповідачів на користь позивача не підлягають, оскільки суд при вирішенні спору не брав до уваги висновок експерта та проводив розрахунок моральної шкоди самостійно.
З матеріалів справи встановлено, що 14.02.2024 позивач уклав з адвокатом Михайлюком Н.М. договір про надання правової допомоги № 4/24 та йому було надано адвокатські послуги на загальну суму 20000,00 грн., що підтверджується актом наданих адвокатських послуг від 09.03.2026 (а.с. 76-78).
Оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 20000,00 грн., враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 8012,89 грн. (1316938,10 грн. х 20000,00 грн. / 3287050,00 грн.) витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, ст. 16 Конституції України, ст.ст. 16, 1167, 1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», керуючись 12, 13, 76-78, 81, 89, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:

позов  ОСОБА_1 до Калуської окружної прокуратури, Івано-Франківської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1316938 (один мільйон триста шістнадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) гривень 10 копійок.
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 8012 (вісім тисяч дванадцять) гривень 89 копійок витрат за надання професійної правничої допомоги.
У решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. 
Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. 
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , житель  АДРЕСА_2 .
Відповідач: Калуська окружна прокуратура, м. Калуш пр. Л.Українки, 16-, Івано-Франківська область.
Відповідач: Івано-Франківська обласна прокуратура, м. Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11, код ЄДРПОУ 03530483.
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, місцезнаходження м. Івано-Франківськ вул. А.Сахарова, 15, код ЄДРПОУ 40108798.
Відповідач: Державна казначейська служба України, місцезнаходження Київ, вул. Бастіонна, 6, код ЄДРПОУ 37567646.

Суддя: