Справа № 760/24670/25
Провадження №2/760/4756/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 серпня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва
у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,
з участю секретаря судового засідання Маковчик К.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 від всіх його доходів, починаючи з дня подання позову до набуття позивачем повноліття, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.
В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що позивач є неповнолітньою донькою відповідача. На даний час позивач тимчасово проживає в Республіці Польща зі своєю матір`ю та братом, де навчається в професійному технічному закладі. Мати позивача забезпечує проживання, одяг, харчування позивача, оплачує навчання, відпочинок, оздоровлення та покриває інші витрати для забезпечення фізичного і духовного розвитку позивача. Натомість відповідач не бере належної участі в утриманні позивача, чим порушує її права, та охоронювані законом інтереси.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 вересня 2025 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.
Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
17 березня 2026 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить призначити аліменти з моменту набрання чинності рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2025 року у справі № 760/24669/25 (провадження №2/760/13834/25) про розірвання шлюбу з 28 грудня 2025 року. Зазначив, що за період з вересня 2025 року по теперішній час він утримував своїх дітей та кожного місяця переводив на картку своєї дружини ОСОБА_4 10000 грн. 
На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши доводи та аргументи сторін, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив на позовну заяву, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.
Судом установлено, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою  ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 лютого 2008 року.
Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначила, що вона є неповнолітньою донькою відповідача. На даний час позивач тимчасово проживає в Республіці Польща зі своєю матір`ю та братом, де навчається в професійному технічному закладі. Мати позивача забезпечує проживання, одяг, харчування позивача, оплачує навчання, відпочинок, оздоровлення та покриває інші витрати для забезпечення фізичного і духовного розвитку позивача. Натомість відповідач не бере належної участі в утриманні позивача, чим порушує її права, та охоронювані законом інтереси.
Відповідач у відзиві зазначив, що за період з вересня 2025 року по теперішній час він утримував своїх дітей та кожного місяця переводив на картку своєї дружини ОСОБА_4 10000 грн. 
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить із такого.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України
Згідно з ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Як визначено ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення своїй дитині належних умов для життя та гармонійного розвитку.
Так, згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.  
Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
При цьому, частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За змістом ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Приписами ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Отже, виходячи з норм чинного законодавства, відповідач зобов`язаний утримувати позивача до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з матір`ю, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків.
Крім того, суд вважає, що відповідач беззаперечно має усвідомлювати всю відповідальність покладеного на нього обов`язку щодо забезпечення позивача, яка залишилася проживати разом з матір`ю та потребує матеріального забезпечення, незалежно від будь-яких обставин. Тому він зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями статті 76 ЦПК Україн доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.  Ці дані встановлюються такими засобами:  1) письмовими, речовими і електронними доказами;  2) висновками експертів;  3) показаннями свідків.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач у відзиві не заперечував проти стягнення аліментів, проте просив прийняти рішення з урахуванням фактичних обставин, а саме призначити аліменти з моменту набрання законної сили рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 листопада 2025 року по справі №760/24669/25 про розірвання шлюбу з 28 грудня 2025 року.
Разом з тим, суд не приймає доводи відповідача, оскільки згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Враховуючи викладене, беручи до уваги вік та стан здоров`я позивача, яка перебуває на утриманні матері, матеріальне становище платника аліментів, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні позивача необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд вважає, що необхідно стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 вересня 2025 року і до досягнення нею повноліття.
Такий розмір аліментів, на думку суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку позивача.
Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Що стосується розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 6 ст.141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі в справах про стягнення аліментів, звільнені від сплати судового збору.
Виходячи з цього, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів.
Керуючись ст.10, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354, 430 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В :

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити. 
Стягувати з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/4 частини всіх його заробітків (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 вересня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору. 
Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч.1 ст.355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України (ч.3 ст.354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст.273 ЦПК України).
Сторони у справі :
позивач -  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
відповідач -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Солом`янського
районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова