ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2026 року м. Дніпро Справа № 908/391/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя: Чус О.В. (доповідач),
судді: Андрейчук Л.В, Висоцький А.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ-БУД» на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.05.2026 (повне рішення складено 21.05.2026, суддя Педорич С.І.) у справі № 908/391/26
за позовом: Військової частини НОМЕР_1 
до відповідача: ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ-БУД»
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
18.02.2026 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ-БУД» про стягнення неустойки за договором підряду від 11.04.2025 №357/4Д за порушення строків завершення будівництва в розмірі 42 145,87 грн. Судові витрати у справі зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн просить покласти на відповідача.
Позивач обґрунтовує свої вимоги ст. ст. 509, 526, 530, 546, 610, 611, 612, 837 ЦК України та просив суд стягнути з ТОВ «ПБК «АКВІ БУД» неустойку за договором підряду від 11.04.2025 №357/4Д за порушення строків завершення будівництва за період 01.07.2025-14.07.2025 в розмірі 42 145,87 грн. 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.05.2026 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ БУД» на користь Військової частини НОМЕР_1 суму 38125,92 грн пені за порушення умов договору підряду від 11.04.2025 №357/4Д та суму 2408,41 грн витрат зі сплати судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.
Місцевий господарський суд зазначив, що відповідно до п. 13.5 Договору підряду за порушення строків завершення будівництва по Договору, Підрядник сплачує Замовникові пеню у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) Договірної ціни, за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів з Підрядника додатково стягується штраф на користь Замовника у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Перевіривши виконаний позивачем та заявлений до стягнення розрахунок пені, місцевий господарський суд визнав його таким, що виконано не зовсім правильно. Так, суд першої інстанції зазначив, що пунктом 2.1. Договору (з урахуванням додаткової угоди №2 від 18.11.2025) сторони погодили, що вартість робіт по Договору визначена за Договірною ціною (Додаток №1 до Додаткової угоди №2 від 18.11.2025 до Договору на будівництво фортифікаційних споруд №357/4Д від 11.04.2025, складеною на підставі локальних кошторисів до неї) Додаток №5/1-5/7 до Додаткової угоди №2 від 18.11.2025 до договору №357/4Д від 11.04.2025) і складає: 2932762,97 грн, у т.ч. ПДВ 488793,83 грн, та є складовою частиною вартості робіт по Об`єкту в межах зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва Об`єкта; Додатком №4 до Договору визначено Календарний графік виконання робіт, яким визначено кінцеву дату виконання всіх робіт (два етапи) 30.06.2025; актом готовності об`єкта до експлуатації від 17.11.25 визначено, що будівельні роботи по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №534» закінчено 14.07.2025 та вважається готовим до експлуатації. Таким чином: 2932762,97 грн (сума робіт за договором) х 0,1 % (розмір пені у відповідності до п. 13.5. Договору) х 13 дня прострочки (з 01.07.2025 по 13.07.25) = 38125,92 грн. Загальна сума пені за порушення терміну виконання робіт щодо будівництва об`єкту повинна становити 38125,92 грн. В іншій частині вимог щодо стягнення пені суд відмовив через необґрунтованість.
Суд першої інстанції відхилив твердження відповідача, в якості підстави для відмови у позові, щодо застосування форс-мажорних обставин.
Господарський суд констатував, що отримання відповідачем висновку Рівненської ТПП від 12.03.2026 №56.01./89 саме про істотну зміну обставин та посилання на нього, як на підставу для звільнення від відповідальності, є недостатнім та безпідставним в силу положень ст. 652 ЦК України (щодо зміни або розірвання договору), які (положення) передбачають, що наслідком істотної зміни обставин є зміна умов договору або його розірвання за згодою сторін чи за рішенням суду, а не звільнення від відповідальності, про що вказує та просить відповідач у цій справі.
Суд першої інстанції зауважив, що відповідач у своїх доводах щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у справі помилково об`єднує в одній правовій конструкції і форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які роблять неможливим виконання зобов`язання в принципі, так і істотну зміну обставин, яка є оціночною категорією та полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання такого зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.
Також місцевий господарський суд зазначив, що оскільки відповідачем, хоча і з порушенням строку, але зобов`язання з будівництва за договором були виконанні у повному обсязі та отримана від замовника оплата, то вказане, в розумінні суду, не може свідчити про неможливість виконання зобов`язання в принципі внаслідок наявності обставин форс-мажору. А сам по собі факт такого виконання та незначний строк порушення строків свідчить про відсутність таких обставин непереборної сили, які б унеможливили виконання зобов`язання в принципі.
Судом враховано, що відповідачем не надано суду у цій справі жодних доказів, та такі докази відсутні в матеріалах господарської справи №908/358/26 щодо звернення до позивача з письмовими повідомленнями про: можливе сповільнення або призупинення виконання робіт за незалежних від нього обставин (не менш ніж за 10 днів), як того вимагає п. 4.4.16. Договору; перешкоджання здійснювати будівельні роботи у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) (в 5-ти денний робочий день з моменту їх настання), як того вимагає п. 14.2. Договору. 
Також судом першої інстанції враховано, що відповідач протягом строку дії договору (з 11.04.2025 по 31.12.2025) не звертався до позивача (Замовника) з пропозицією змінити умови договору (зокрема, щодо продовження строків виконання робіт) або розірвати його через неможливість виконання. Відповідач виконав роботи з порушенням строку (14.07.2025 замість 30.06.2025) і звернувся до ТПП за отриманням висновку про наявність форс-мажорних обставин лише після звернення позивача до суду з цим позовом про стягнення неустойки. Про вказане свідчить той факт, що з позовною заявою у цій справі позивач звернувся до суду через систему Електронний суд 18.02.2026, а відповідач звернувся до Рівненської ТПП за отриманням висновку про істотну зміну обставин 26.02.2026, тобто вже після відкриття провадження у цій справі 23.02.2026.
З огляду на вказані підходи господарський суд дійшов висновку, що відповідач у розумний строк та взагалі не повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин, а лише посилається на них як обґрунтування звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Місцевий господарський суд зазначив, що наведене свідчить про те, що відповідач використовує правову концепцію істотної зміни обставин лише як підставу для звільнення від штрафних санкцій за прострочення виконання, тоді як закон вимагає ініціювання процедури зміни/розірвання договору ще до його порушення або завершення виконання.
Суд першої інстанції наголосив, що наслідком істотної зміни обставин, навіть за наявності усіх вказаних обов`язкових умов, згідно ст. 652 ЦК України, є саме зміна або розірвання договору, а не звільнення підрядника від сплати неустойки за порушення строків виконання зобов`язання.
Також господарський суд зауважив, що наданий відповідачем висновок Рівненської ТПП від 12.03.2026 №56.01/89, в якому підтверджено настання істотної зміни обставин, зокрема, за Договором підряду на будівництво фортифікаційних споруд від 11.04.2025 №357/4Д, щодо зміни термінів виконання зобов`язання або їх розірвання у зв`язку із істотною зміною обставин для ТОВ «ПБК «АКВІ-БУД» долучено судом до матеріалів справи, але він оцінюється судом критично з огляду на сукупність інших наявних у справі доказів, перелічених вище. При цьому, сам по собі висновок ТПП не є безумовною підставою для звільнення сторони від відповідальності за порушення зобов`язання.
Суд першої інстанції зазначив, що відповідач не спростував доводи позивача, заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.
Враховуючи вище встановлені обставини, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме в частині стягнення пені у розмірі 38125,92 грн.
В іншій частині вимог щодо стягнення пені та штрафу (штрафних санкцій) суд першої інстанції відмовив через необґрунтованість.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням суду, через систему «Електронний суд», представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ-БУД» звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить:
скасувати рішення суду від 14.05.2026;
ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю;
у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги зменшити на 99% розмір неустойки, заявленої до стягнення, на підставі ч 3 ст. 551 ЦК України, з огляду на її явну неспівмірність наслідкам (їх відсутність) порушення строків виконання зобов`язання та необхідність принципів розумності, справедливості й добросовісності; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ТОВ «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ-БУД» судовий збір.
Одночасно скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Скаржник вважає рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає нормам матеріального права, а також фактичним обставинам справи через неповне дослідження та оцінку наданих доказів у справі, а також формальний підхід суду.
Апелянт зазначає, що враховуючи умови Договору та виходячи із понять та порядку ведення авторського та технічного нагляду під час будівництва об`єкта (постанова Кабінету Міністрів України від 11.07.2007 № 903):
- Замовник не міг не знати про уповільнення та/або неможливість виконання робіт у визначені графіком строки;
- Замовник свідомо не визнав порушення строків виконання робіт істотним порушенням умов договору та не застосував передбачені Договором для таких випадків оперативно-господарські санкції у вигляді вимоги та/або розірвання Договору;
- Підрядник добросовісно, якісно та на власний ризик завершив виконання робіт;
- Замовник свідомо прийняв без зауважень та оплатив виконані роботи на підставі відповідних актів, що можливо лише, як зазначено в п.4.2.5 Договору «за умови належного виконання робіт» та свідчить про відсутність збитків для Замовника.
Відповідач посилається на п.14.1, п.14.3, п.14.4, п.14.8 Договору, частину 1 ст. 617 ЦК України, висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22, від 05.12.2023 у справі № 917/1593/22 щодо форс-мажорних обставин, постанову КГС ВСУ від 20 червня 2024 року у справі № 910/1779/23, якою було визначено ознаки форс-мажору, пункт 6.9 постанови ВП ВСУ від 08.05.2018 у справі №910/7495/16, постанову КГС ВС від 21 липня 2021 року у справі №912/3323/20 та зауважує, що обставини, що вплинули на строки виконання Відповідачем зобов`язань за Договором, також мають ознаки надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють належне виконання зобов`язань, передбачених умовами договору. Такі обставини є незалежними від волі та дій ТОВ «Проектно-будівельна компанія «Акві-буд», належать до категорії істотних обставин та не могли бути передбачені на момент укладення договорів підряду.
Також скаржник посилається на ст. 652 ЦК України, частину 1 ст. 883 ЦК України та зазначає, що на момент підписання договору підряду на будівництво фортифікаційних споруд Відповідачу було відомо про настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у зв`язку із військовою агресією рф проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». 
Апелянт зауважує, що укладаючи даний Договір підряду, ТОВ «Проектно-будівельна компанія «АКВІ-БУД» врахувало відповідні обставини, проте через короткий проміжок часу з моменту укладення договору настали обставини, які Відповідач не міг передбачити, а саме: загострення воєнної ситуації на Слов`янському напрямку Дніпропетровської області та Покровському напрямку Донецької області; пришвидшення руху фронту в сторону населених пунктів, де велися будівельні роботи та можливість ворогом використовувати FPV-дрони на оптоволокні та радіокеровані FPV-дрони з підсиленими антенами або ретрансляторами та БПЛА типу «Ланцет»; збільшення тривалості та кількості повітряних тривог через постійну загрозу ракетних та авіаційних ударів; настання несприятливих погодних умов, таких як значні та тривалі опади, надмірне зволоження ґрунту, сильні пориви вітру, грози, туман; дефіцит будівельних матеріалів, які через свою специфічну приналежність виготовляються тільки кількома виробниками на всій території України; дефіцит на ринку праці, в умовах мобілізації кваліфікованої робочої сили.
Відповідач відмічає, що внаслідок дії цих обставин ним було порушено зобов`язання за договором в частині строків завершення будівництва, але фактично завершено об`єкт та передано Замовнику.
Скаржник вказує, що комплексний вплив відповідних обставин об`єктивно унеможливлював належну організацію та функціонування складної системи виконання будівельних робіт із зведення фортифікаційних та військових інженерно-технічних споруд у період збройної агресії, що фактично призвело до неможливості належного виконання зобов`язань за Договором підряду на будівництво об`єктів у первісно встановлені строки без шкоди для якості та безпеки робіт.
Апелянт повідомляє, що зазначені вище обставини підтверджуються доказами, що були долучені до відзиву (зображеннями з онлайн аналітичної мапи бойових дій Deep State Map, листами ТОВ «ХАРКІВІР ІНС ГРУПП», ФОП Мехедок Г.В., ФОП Синєбок А.С., ТОВ «Темп авто групп», ТОВ «АЛЬЯНС СОМ» та ТОВ «Фундамент-Л» про відсутність технічної можливості для виконання перевезень за вказаним маршрутом в період травня-червня 2025 року з причин того, що точка розвантаження наближена до зони бойових дій; відповіддю на запит Донецької ОВДА щодо тривалості повітряних тривог та примусової евакуації населення на території Донецької області; відповіддю на запит Дніпропетровської ОВДА щодо тривалості повітряних тривог та примусової евакуації населення на території Дніпропетровської області разом з додатками; фотографіями під час будівництва; Наказом № 21/3-5/1 від 31.03.2025 року, яким затверджено Інструкцію дій на будівельному майданчику під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» та у разі виникнення надзвичайної ситуації для працівників ТОВ “Проектно-будівельна компанія “Акві-буд”), висновком Рівненської ТПП про істотну зміну обставин від 12.03.2026 за вих. №56.01/89, де крім доведення наявності самих обставин, Рівненською ТПП було досліджено взаємозв`язок між ними та порушенням строків завершення будівництва, а також зусилля та вжиті Підрядником оперативні заходи для належного виконання Договору.
Відповідач звертає увагу, що у даному випадку мова йде про обставини, що виникли внаслідок активних бойових дій у зоні виконання робіт, які об`єктивно впливали на безпеку працівників, можливість доступу до об`єктів будівництва та організацію виконання робіт, що саме по собі унеможливлювало належне виконання договірних зобов`язань незалежно від факту направлення окремого повідомлення.
Скаржник зауважує, що позивач, будучи обізнаним про вказані обставини не скористався правом розірвання договору; не застосував оперативно-господарські санкції; продовжував приймати виконання робіт. Це свідчить про фактичне визнання Позивачем об`єктивних труднощів виконання договору.
Таким чином, як вважає апелянт, висновки суду у рішенні від 14.05.2026 є формальними та не спростовують того, що Відповідач перебував під впливом обставин, які об`єктивно унеможливлювали своєчасне виконання договору.
На думку відповідача, суд першої інстанції не надав належної оцінки долученим доказам та обставинам, що впливали на порушення строку завершення будівництва, не дослідив їх вплив на можливість виконання зобов`язання та не встановив причинно-наслідковий зв`язок між ними та простроченням.
На переконання скаржника, суд порушив вимоги ст. 86 ГПК України, оскільки не дослідив докази у їх сукупності, фактичний вплив обставин на порушення строків завершення будівництва та фактично проігнорував обставини, що мають істотне значення для справи.
В апеляційній скарзі зазначено, що Скаржником, навіть в умовах обґрунтованого прострочення, роботи з об`єкту оборонного значення виконані у повному обсязі, відповідач діяв добросовісно та в умовах підвищеного ризику, а внаслідок порушення строків завершення будівництва Позивачу не було завдано збитків. Водночас, незважаючи на порушення строків виконання робіт та об`єктивно складні умови, зумовлені активними бойовими діями та погодними умовами, постійно зростаючою загрозою ракетних і авіаційних ударів, а також обмеженим доступом до об`єктів будівництва, Відповідачем було виконані будівельні роботи у повному обсязі. Розуміючи критичну важливість об`єкта будівництва для забезпечення обороноздатності держави, захисту життя та здоров`я військовослужбовців, а також укріплення позицій Збройних Сил України, Скаржник зробив усе можливе, щоб якомога швидше завершити роботи, що свідчить про його добросовісність, належне ставлення до виконання зобов`язань та відсутність умислу на порушення умов договору. Це відображено і у висновку Рівненської ТПП від 12.03.2026 за вих. №56.01/89. Врахування цих обставин є необхідним для справедливої оцінки дій Відповідача та вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення його до відповідальності. За таких умов застосування штрафних санкцій до Відповідача суперечить принципам справедливості, добросовісності, розумності та є непропорційним.
Крім того, скаржник посилається на ч. 3 ст. 551 ЦК України та зазначає, що зважаючи на відсутність завданих Позивачу збитків, ускладнені умови будівництва за Договором підряду, що мали ознаки форс-мажорних обставин та призвели до порушення строків завершення будівництва, розмір неустойки, на думку Скаржника, є неспіврозмірним наслідкам порушення зобов`язання, не відповідає засадам розумності, справедливості та добросовісності, а її стягнення у повному обсязі призведе до надмірного та несправедливого майнового тягаря для відповідача.
Щодо можливості зменшення судом заявленої до стягнення суми пені, апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.03.2026 у справі № 910/6807/25 та постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.
Відповідач вважає, що враховуючи наведені вище обставини, виконання повного обсягу будівельних робіт, наслідки порушення зобов`язання – відсутність зауважень Замовника та відсутність фактичних збитків, незначний період прострочення, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, зважаючи на правову природу пені, штрафу та їх основне призначення, врахувавши всі істотні обставини, а також інтереси сторін, які заслуговують на увагу, наявні обставини, які є підставою для застосування положень статті 551 ЦК України та для зменшення пені на 99 % від заявленого розміру.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи.
У відзиві на апеляційну скаргу зазначено, що ознайомившись з апеляційною скаргою ТОВ ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ БУД», Військова частина НОМЕР_1 вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.
Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.07.2026 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Андрейчук Л.В, Висоцький А.М.
Ухвалою суду від 09.07.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ-БУД» на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.05.2026 у справі № 908/391/26 - залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду належні докази сплати судового збору (доплати), на належні реквізити, про а також заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску цього строку, надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків. Роз`яснено скаржнику, що в разі невиконання зазначеної ухвали суду в строк, визначений п.2 її резолютивної частини, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
20.07.2026 до ЦАГС через систему «Електронний суд» (зареєстровано ЦАГС 20.07.2026) надійшла заява про усунення недоліків, якою долучено до матеріалів апеляційної скарги докази сплати (доплати) судового збору у розмірі 1793,50 грн, відповідно до платіжної інструкції від 17.07.2026.
На виконання ухвали про залишення без руху апеляційної скарги, 20.07.2026 скаржник подав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.07.2026, зокрема, поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ-БУД» процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Запорізької області від 14.05.2026 у справі №908/391/26; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ-БУД» на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.05.2026 у справі № 908/391/26; зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги; вирішено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження; витребувано у Господарського суду Запорізької області матеріали справи (оскарження) № 908/391/26 , необхідні для розгляду апеляційної скарги.
30.07.2026 на виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 27.07.2026 із Господарського суду Запорізької області надійшли матеріали справи № 908/391/26.
Встановлені судом обставини справи.
Між ВЧ НОМЕР_1 (Замовник) та ТОВ «ПБК «АКВІ-БУД» (Підрядник) укладено договір від 11.04.2025 №357/4Д (далі за текстом – Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Підрядник за дорученням Замовника зобов`язався на свій ризик, власними силами виконати Роботи з розробки проєктно-кошторисної документації та виконання будівельних робіт по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №547», а Замовник – прийняти виконані на умовах Договору роботи та оплатити їх вартість.
Пунктом 1.4 Договору визначено, що роботи виконуються за етапами: І етап – Проєктування: виконання вишукувальних робіт (інженерно-геодезичні та інженерно-геологічні вишукування), розроблення проєктної документації стадії «Робочий проєкт» (у склад якого повинен входити Генеральний план), у тому числі проходження експертизи з отриманням позитивного експертного звіту та передача Замовнику відповідно до Календарного графіку виконання робіт (додаток 4), що є невід`ємною частиною Договору. ІІ етап – Будівельні роботи відповідно до Календарного графіку виконання робіт (додаток 4).
Відповідно до п. 2.1 Договору вартість робіт на момент укладення Договору склала 3010462,00 грн, в тому числі ПДВ – 501743,67 грн, визначена за Договірною ціною (Додаток №1) та є складовою частиною вартості робіт по Об`єкту в межах зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва Об`єкта.
Відповідно до п.3.1. Договору строки виконання робіт за цим Договором визначені Календарним графіком виконання робіт (Додаток 4).
Відповідно до п.3.2. Підрядник розпочинає виконання робіт згідно з Календарним графіком виконання робіт.
Календарним графіком виконання робіт (Додаток 4) встановлені наступні строки завершення будівельних робіт за Договором – 30.06.2025.
Відповідно до п. 3.4 після закінчення виконання робіт підрядник письмово повідомляє про це Замовника. Датою закінчення робіт за Договором вважається дата підписання Акту готовності Об`єкту до експлуатації, складеного уповноваженими представниками Замовника разом з представниками Підрядника.
Згідно з п. 8.1 Договору Замовник за Актом приймання-передачі Об`єкта передає Підряднику на період виконання робіт та до їх завершення Об`єкт (будівельний майданчик/фронт робіт).
Відповідно до п. 10.1 Договору приймання та передача виконаних робіт здійснюються сторонами поступово у міру завершення виконаних видів робіт, їх частин, окремих конструктивних елементів, тощо, шляхом підписання Сторонами Акта приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №КБ-3.
Відповідно до п. 11.1 Договору розрахунки за виконані роботи з будівництва Об`єкту проводяться на підставі Актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою №КБ-3, протягом 10 календарних днів після їх підписання (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Замовника) та надання підрядником проміжного пакету документів, а саме: проміжних актів прихованих робіт затверджених інженером технічного нагляду.
Відповідно до п. 11.6 Договору бюджетні зобов`язання Замовника за Договором виникають за наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань. У разі затримки бюджетного цільового фінансування та наявності заборгованості розрахунок за виконані та прийняті роботи здійснюються протягом 5 банківських днів з дати отримання відповідного бюджетного фінансування.
Відповідно до п. 13.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним Договором, Сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством України.
Пунктом 13.2 Договору передбачено, що підрядник несе відповідальність за якість і строки виконання робіт по Об`єкту, якщо не доведе, що ці порушення стались не з його вини.
Відповідно до п. 13.5 Договору підряду за порушення строків завершення будівництва по Договору, Підрядник сплачує Замовникові пеню у розмірі 0,1% Договірної ціни за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів з Підрядника додатково стягується штраф на користь Замовника у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Згідно з п. 13.13 Договору Підрядник не несе відповідальності за порушення строків виконання робіт за Договором, якщо таке порушення сталось не з його вини.
Пунктом 14.1 Договору встановлено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). На час дії таких обставин жодна із сторін не буде нести відповідальність за повне або часткове невиконання взятих на себе за Договором обов`язків, якщо невиконання їх стало наслідком непереборної сили. Обставинами непереборної сили визначаються техногенні аварії, стихійні лиха і природні явища, загальні страйки, війни і військові дії, повінь, терористичні акти тощо, які визнані компетентними органами офіційно; а також – обмеженість та неналежне бюджетне фінансування, рішення Уряду, введення законодавчих обмежень або прийняття законодавчих актів, що безпосередньо вплинули на належне виконання цього Договору, якщо їх неможливо було усунути діями Сторін.
Відповідно до п. 14.3 Договору сторона, яка посилається на обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини), як на причину неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором, звільняється від відповідальності за таке невиконання або неналежне виконання зобов`язань тільки у разі, якщо ті обставини, на які посилається Сторона, виникли після укладення цього договору, їх виникнення викликано подіями, що не залежать від волі цієї Сторони, цією Стороною було вжито усіх необхідних заходів для того, щоб уникнути або усунути негативні наслідки таких обставин.
У пункті 14.8 Договору визначено, що сторони усвідомлюють, що даний Договір укладається під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, а тому сам факт дії воєнного стану в Україні не буде вважатися обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), крім випадків настання конкретних подій/обставин (окупація території агресором, де повинні вчинятися сторонами дії на виконання умов Договору, знищення безпосередньої об`єктів сторін тощо) під час правового режиму воєнного стану, що буде підтверджено документами, які надаються відповідним уповноваженим органом.
На виконання вимог п. 8.1 укладеного Договору Замовником передано об`єкт виконання робіт (будівельний майданчик), про що складено акт приймання-передачі об`єкта «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №547» від 12.04.2025.
Роботи 1 етапу виконані Підрядником відповідно до умов укладеного договору. Розроблена проектно-кошторисна документація, позитивний експертний звіт від 21.05.2025 №08-0115/01-25 передана Замовнику відповідно до акту виконаних робіт від 01.06.2025 №1ПКД.
Відповідно до Додаткової угоди від 12.06.2025 №1 Сторонами змінено вартість робіт за договором у бік зменшення на 42,38 грн шляхом внесення змін до пункту 2.1 Договору. Вартість робіт за Договором в редакції Додаткової угоди від 12.06.2025 №1 склала 3010419,62 грн, в тому числі ПДВ – 501736,60 грн.
Платіжною інструкцією від 27.06.2025 №811 Замовником проведено оплату за виконані роботи з розробки проектно-кошторисної документації у сумі 57274,36 грн.
У порушення вимог пункту 3.1 Договору ТОВ «ПБК «АКВІ БУД» станом на 30.06.2025 будівельні роботи по об`єкту не завершила.
Будівельні роботи за об`єктом було фактично завершено та передано Замовнику 14.07.2025, про що 14.07.2025 Сторонами складено акт приймання виконаних робіт №1 від 14.07.2025 на суму 2863488,61 грн.
На підставі акту приймання виконаних робіт №1 від 14.07.2025 платіжною інструкцією від 17.07.2025 №1315 Замовником проведено оплату за виконані будівельні роботи у сумі 2863582,98 грн.
Актом приймання виконаних робіт №1А від 23.07.2025 Підрядником передано Замовнику роботи з здійснення авторського нагляду на суму 12000,00 грн. 
Платіжною інструкцією від 24.07.2025 №1460 Замовником проведено оплату за виконані роботи з авторського нагляду у сумі 12000,00 грн.
Актом готовності Об`єкту до експлуатації від 25.11.2025 визначено, що будівельні роботи по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №547» виконано в повному обсязі та закінчено 14.07.2025, фактична вартість основних фондів (виконаних робіт) склала 2863488,61 грн.
У зв`язку тим, що будівельні роботи по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №547» завершено, при цьому фактична вартість будівельних робіт склала 2863488,61 грн, додатковою угодою від 11.11.2025 №2 зменшено бюджетні зобов`язання (вартість робіт за договором) на 77656,65 грн, тобто до 2932762,97 грн.
Таким чином загальна сума робіт за договором становить 2863488,61 грн, які оплачені відповідно до платіжних інструкцій №811 від 27.06.2025 на суму 57274,36 грн, №1322 від 16.07.2025 на суму 2863488,61 грн, №1460 від 24.07.2025 на суму 12000,00 грн.
У відповідності до акту готовності об`єкта до експлуатації від 25.11.2025 будівельні роботи за об`єктом «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №547» закінчено 14.07.2025 та вважається готовим до експлуатації.
Як свідчить розділ ІІІ «Порядку дій працівників при отриманні сигналу «Повітряна тривога» Інструкції дій на будівельному майданчику для працівників ТОВ «ПБК «АКВІ БУД» під час оголошення сигналу «Повітряна тривога» (затв. директором ТОВ «ПБК «АКВІ БУД» від 21.03.2025), слід:
- негайно припинити виконання робіт, знеструмити та зафіксувати обладнання, закрити інструмент (п. 3.1.);
- відключити електроприлади та механізми (за можливості швидко та безпечно) (п. 3.2.);
- повідомити колег, які можуть не чути сигналу (працівників у приміщеннях, кабінах техніки тощо) (п. 3.3.);
- організовано прямувати до визначеного укриття або найближчого безпечного місця (п 3.4.).
Листами від 14.05.2025, 21.05.2025, 22.05.2025 ТОВ «ХАРКІВІР ІНС ГРУПП», ФОП Мехедок Г.В., ФОП Синєбок А.С., ТОВ «Темп авто групп», ТОВ «АЛЬЯНС СОМ» та ТОВ «Фундамент-Л», відповідно, попередили ТОВ «ПБК «АКВІ БУД» про відсутність технічної можливості для виконання перевезень за вказаним маршрутом в період травня-червня 2025 року з причин того, що точка розвантаження наближена до зони бойових дій.
Листом від 02.03.2026 за вих.№667/0/345-26 «Про розгляд запиту на інформацію» департамент цивільного захисту Дніпропетровської обласної державної адміністрації повідомив адвокату Анастасії Гріщенко, що відповідно до обліку, який веде департамент цивільного захисту, з 01 по 30 квітня 2025 р. в області обліковано 147 повітряних тривог загальною тривалістю 223 години 23 хвилини. З 01 травня 2025 р. повітряні тривоги у Дніпропетровській області оголошується диференційовано, по районах, в залежності від характеру повітряної небезпеки (облік оголошення тривоги ведеться окремо по кожному району).
Листом від 02.03.2026 за вих.№0.42/07-04/573/0/101-26 «Про надання інформації» департамент з питань цивільного захисту, мобілізаційної та оборонної роботи Донецької обласної державної адміністрації повідомив адвоката Анастасію Гріщенко, що кількість включень сигналів «Повітряна тривога» на території Донецької області за період з 01.04.25 по 30.09.2025 становить: квітень - 133 рази тривалістю 25681 хвилина; травень - 114 разів тривалістю 29948 хвилин; червень -123 рази тривалістю 31186 хвилин; липень - 127 раз тривалістю 33214 хвилин; серпень - 144 раз тривалістю 30757 хвилин; вересень - 115 раз тривалістю 29795 хвилин.
Стосовно заходів з евакуації – 02.08.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження №679-р щодо проведення обов`язкової евакуації населення Донецької області, яким головам обласних державних адміністрацій (начальникам обласних військових адміністрацій) разом з Міністерством оборони, Міністерством розвитку громад та територій, Міністерством інфраструктури, Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, Міністерством внутрішніх справ, Національною поліцією, Державною службою з надзвичайних ситуацій та за участю Служби безпеки України, акціонерного товариства «Укрзалізниця» доручено організувати та провести обов`язкову евакуацію відповідно до Порядку проведення евакуації у разі загрози виникнення або виникнення надзвичайних ситуацій.
Згідно із висновком про істотну зміну обставини Рівненської торгово-промислової палати від 12.03.2026 за вих.№56.01/89 (дослівно):
«Рівненська торгово-промислова палата розглянула заяву від 26.02.2026р. № 26/2-6/1 щодо підтвердження настання істотної зміни обставин за Договорами підряду №181/4Д від 24.03.2025, №182/4Д від 25.03.2025, №185/4Д від 25.03.2025, №357/4Д від 11.04.2025, №358/4Д від 11.04.2025, №359/4Д від 11.04.2025, №360/4Д від 11.04.2025, №361/4Д від 11.04.2025, №362/4Д від 11.04.2025, №363/4Д від 11.04.2025, №364/4Д від 11.04.2025, №365/4Д від 11.04.2025, №366/4Д від 11.04.2025, №367/4Д від 11.04.2025, №368/4Д від 11.04.2025, №369/4Д від 11.04.2025 (надалі-Договори), укладених між Військовою частиною НОМЕР_1 (надалі-Замовник) і ТОВ «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ АКВІ-БУД» (надалі-Підрядник), далі разом іменовані Сторони, та надає таку інформацію. …
… Виходячи з законодавчих положень про те, що до відносин, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України та інших законів, керуючись в тому числі правилами Міжнародної торгової палати по врегулюванню договірних відносин (ICC Pablikation No421 (Е) Force Majeureand Hardship), a також ст.652 ЦК України, ст.ст.3,11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», підтверджуємо настання істотної зміни обставин за Договорами підряду №181/4Д від 24.03.2025, №182/4Д від 25.03.2025, №185/4Д від 25.03.2025, №357/4Д від 11.04.2025, №358/4Д від 11.04.2025, №359/4Д від 11.04.2025, №360/4Д від 11.04.2025, №361/4Д від 11.04.2025, №362/4Д від 11.04.2025, №363/4Д від 11.04.2025, №364/4Д від 11.04.2025, №365/4Д від 11.04..2025, №366/4Д від 11.04.2025, №367/4Д від 11.04.2025, №368/4Д від 11.04.2025, №369/4Д від 11.04.2025 щодо зміни термінів виконання зобов`язань по договорах або їх розірвання у зв`язку із істотною зміною обставин для ТОВ «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ БУД».
Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо виконання будівельних робіт у визначений Договором строк, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами до відповідача за захистом своїх порушених прав та інтересів.
За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що укладений між позивачем та відповідачем договір №357/4Д від 11.04.2025 за своєю правовою природою є договором підряду, а тому до вказаних відносин застосовуються положення Глави 61 Цивільного кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 839 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. (частина 4 статті 882 Цивільного кодексу України).
Місцевим господарським судом правильно встановлено, що відповідно до Додатку №4 до Договору – календарного графіку виконання робіт – строк завершення робіт за договором є 30.06.2026.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Приписами частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до п. 13.5 Договору підряду за порушення строків завершення будівництва по Договору, Підрядник сплачує Замовникові пеню у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) Договірної ціни, за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів з Підрядника додатково стягується штраф на користь Замовника у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Суд першої інстанції перевірив розрахунок пені, виконаний позивачем, та визнав його таким, що виконаний не зовсім правильно. Так, місцевий господарський суд зазначив, що пунктом 2.1. Договору (з урахуванням додаткової угоди №2 від 18.11.2025) сторони погодили, що вартість робіт по Договору визначена за Договірною ціною (Додаток №1 до Додаткової угоди №2 від 18.11.2025 до Договору на будівництво фортифікаційних споруд №357/4Д від 11.04.2025, складеною на підставі локальних кошторисів до неї) Додаток №5/1-5/7 до Додаткової угоди №2 від 18.11.2025 до договору №357/4Д від 11.04.2025) і складає: 2932762,97 грн, у т.ч. ПДВ 488793,83 грн, та є складовою частиною вартості робіт по Об`єкту в межах зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва Об`єкта; Додатком №4 до Договору визначено Календарний графік виконання робіт, яким визначено кінцеву дату виконання всіх робіт (два етапи) 30.06.2025; актом готовності об`єкта до експлуатації від 17.11.25 визначено, що будівельні роботи по об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №534» закінчено 14.07.2025 та вважається готовим до експлуатації.
У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладений наступний правовий висновок: "З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.".
Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та № 905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.
Апеляційний господарський суд погоджується з перерахунком розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача, здійсненим судом першої інстанції, за наслідками якого встановлено, що загальна сума пені за порушення терміну виконання робіт становить 38 125,92 грн, а саме: 2932762,97 грн (сума робіт за договором) х 0,1 % (розмір пені у відповідності до п. 13.5. Договору) х 13 днів прострочки (з 01.07.2025 по 13.07.2025).
Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення пені за договором від 11.04.2025 №357/4Д у розмірі 38 125,92 грн.
Скаржник заперечує проти стягнення пені, посилаючись на те, що обставини, які вплинули на строки виконання Відповідачем зобов`язань за Договором, мають ознаки надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють належне виконання зобов`язань, передбачених умовами договору і такі обставини є незалежними від волі та дій ТОВ «Проектно-будівельна компанія «Акві-буд», належать до категорії істотних обставин та не могли бути передбачені на момент укладення договору підряду. 
Оцінюючи наведені доводи, колегія суддів виходить із такого.
Частиною 1 статті 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
За приписами частини 2 статті 218 Господарського кодексу України (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів. 
Відповідно до частини 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2024 у справі № 910/1779/23 зазначено, що ознаками форс-мажорних обставин є те, що вони не залежать від волі учасників цивільних або господарських відносин, мають надзвичайний характер, є невідворотними та унеможливлюють виконання зобов`язань за конкретних умов господарської діяльності.
У постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20 зазначено, що ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.
У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 904/3886/21 звернуто увагу, що форс-мажорні обставини не мають преюдиціального, заздалегідь встановленого характеру, а сторона, яка на них посилається, повинна довести їх наявність, надзвичайність, невідворотність та вплив саме на конкретне зобов`язання.
Аналогічний підхід щодо необхідності встановлення надзвичайності, невідворотності та причинного зв`язку між обставинами непереборної сили і неможливістю виконання конкретного зобов`язання узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 визначено, що належним підтвердженням існування форс-мажорних обставин (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що отримання відповідачем висновку Рівненської ТПП від 12.03.2026 №56.01./89 саме про істотну зміну обставин та посилання на нього, як на підставу для звільнення від відповідальності, є недостатнім та безпідставним в силу положень ст. 652 ЦК України (щодо зміни або розірвання договору), які (положення) передбачають, що наслідком істотної зміни обставин є зміна умов договору або його розірвання за згодою сторін чи за рішенням суду, а не звільнення від відповідальності, про що вказує та просить відповідач у цій справі.
Місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що відповідач у своїх доводах щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у справі помилково об`єднує в одній правовій конструкції і форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які роблять неможливим виконання зобов`язання в принципі, так і істотну зміну обставин, яка є оціночною категорією та полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання такого зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.
В оскаржуваному рішенні правильно зауважено, що, більш того, оскільки відповідачем, хоча і з порушенням строку, але зобов`язання з будівництва за договором були виконанні у повному обсязі та отримана від замовника оплата, то вказане, в розумінні суду, не може свідчити про неможливість виконання зобов`язання в принципі внаслідок наявності обставин форс-мажору. А сам по собі факт такого виконання та незначний строк порушення строків свідчить про відсутність таких обставин непереборної сили, які б унеможливили виконання зобов`язання в принципі.
Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України та умов пунктів 13.2, 13.13, 14.2, 14.3 Договору особа звільняється від відповідальності лише за умови доведення, що порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, а також за умови дотримання погодженого сторонами порядку підтвердження таких обставин. При цьому саме на відповідача як на сторону, яка посилається на форс-мажорні обставини, покладається обов`язок доведення факту їх існування, надзвичайності, невідворотності, безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між такими обставинами та неможливістю своєчасного виконання конкретного договірного зобов`язання, а також виконання передбаченого Договором обов`язку щодо своєчасного повідомлення іншої сторони. 
Матеріали справи не містять доказів щодо звернення ТОВ «Проектно-будівельна компанія «Акві-Буд» до позивача з письмовими повідомленнями про можливе сповільнення або призупинення виконання робіт за незалежних від нього обставин (не менш ніж за 10 днів), як того вимагає п. 4.4.16. Договору чи про перешкоджання здійснювати будівельні роботи у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) (в 5-ти денний робочий день з моменту їх настання), як того вимагає п. 14.2. Договору.
Судом першої інстанції правильно враховано, що відповідач протягом строку дії договору (з 11.04.2025 по 31.12.2025) не звертався до позивача (Замовника) з пропозицією змінити умови договору (зокрема, щодо продовження строків виконання робіт) або розірвати його через неможливість виконання. Відповідач виконав роботи з порушенням строку (14.07.2025 замість 30.06.2025) і звернувся до ТПП за отриманням висновку про наявність форс-мажорних обставин лише після звернення позивача до суду з цим позовом про стягнення неустойки. Про вказане свідчить той факт, що з позовною заявою у цій справі позивач звернувся до суду через систему Електронний суд 18.02.2026, а відповідач звернувся до Рівненської ТПП за отриманням висновку про істотну зміну обставин 26.02.2026, тобто вже після відкриття провадження у цій справі 23.02.2026.
З огляду на вказане місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що відповідач у розумний строк та взагалі не повідомив позивача про настання форс-мажорних обставин, а лише посилається на них як обґрунтування звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що відповідач використовує правову концепцію істотної зміни обставин лише як підставу для звільнення від штрафних санкцій за прострочення виконання, тоді як закон вимагає ініціювання процедури зміни/розірвання договору ще до його порушення або завершення виконання.
Колегія суддів також дослідила посилання апелянта на наближення лінії фронту на Слов`янському та Покровському напрямках, постійне застосування ворогом FPV-дронів і БПЛА типу «Ланцет», значну тривалість повітряних тривог, аномально несприятливі погодні умови (надмірне зволоження ґрунту, зливи); дефіцит специфічних будівельних матеріалів та брак кваліфікованих кадрів через мобілізацію та вважає, що вони були обґрунтовано відхилені судом першої інстанції. Наведені обставини самі по собі не підтверджують об`єктивної неможливості виконання саме спірного зобов`язання у погоджений сторонами строк та не звільняють відповідача від обов`язку довести їх безпосередній вплив на порушення строків виконання робіт. При цьому матеріали справи не містять належних і допустимих доказів існування причинно-наслідкового зв`язку між кожною із зазначених апелянтом обставин та допущеним простроченням. 
Апеляційний господарський суд враховує й те, що на момент укладення Договору (11.04.2025) відповідачу були достеменно відомі обставини запровадження воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та проведення загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022, а територія будівництва згідно з наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 вже була віднесена до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії. Отже, зазначені обставини були об`єктивно відомими відповідачу під час укладення Договору, враховувалися ним при прийнятті на себе договірних зобов`язань та не можуть розглядатися як непередбачувані обставини, що самі по собі звільняють його від відповідальності.
Також колегія суддів бере до уваги, що наявність форс-мажорних обставин у контрагента відповідача, не звільняє від відповідальності самого виконавця перед його замовником, оскільки за приписами статті 617 Цивільного кодексу України не вважаються обставинами непереборної сили, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Доводи апеляційної скарги про те, що замовник не міг не знати про уповільнення та/або неможливість виконання робіт у визначені графіком строки, замовник свідомо не визнав порушення строків виконання робіт істотним порушенням умов договору та не застосував передбачені Договором для таких випадків оперативно-господарські санкції у вигляді вимоги та/або розірвання Договору, замовник свідомо прийняв без зауважень та оплатив виконані роботи на підставі відповідних актів, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначені обставини самі по собі не свідчать про зміну погоджених сторонами строків виконання зобов`язань, не підтверджують відмову Замовника від права на застосування передбачених Договором заходів відповідальності та не звільняють Підрядника від відповідальності за допущене порушення строків виконання робіт. 
Посилання скаржника на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22, від 05.12.2023 у справі № 917/1593/22, від 20.06.2024 у справі №910/1779/23, від 08.05.2018 у справі №910/7495/16 та від 21.07.2021 у справі №912/3323/20 не спростовують висновків місцевого господарського суду, оскільки наведені правові позиції виходять із необхідності доведення стороною сукупності всіх ознак форс-мажорних обставин та причинно-наслідкового зв`язку між ними і невиконанням конкретного зобов`язання, тоді як у цій справі відповідач таких обставин належними та допустимими доказами не підтвердив.
З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що відповідачем не доведено наявності передбачених Договором та законом підстав для звільнення від відповідальності за порушення строків завершення будівництва, а тому нарахування позивачем пені відповідно до пункту 13.5 Договору є правомірним. 
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язань щодо своєчасного виконання робіт за Договором від 11.04.2025 №357/4Д.
Щодо доводів скаржника про те, що позивач, будучи обізнаним про вказані обставини не скористався правом розірвання договору, не застосував оперативно-господарські санкції, продовжував приймати виконання робіт, апеляційний господарський суд зазначає таке.
Пунктом 4.1.1 договору замовнику надано право, а не встановлено обов`язок застосувати оперативно-господарські санкції та достроково розірвати договір. Аналогічно стаття 849 Цивільного кодексу України надає замовнику право відмовитися від договору, якщо підрядник виконує роботу настільки повільно, що її закінчення у строк стає неможливим, але не зобов`язує його вчиняти таку дію. 
Незастосування одного передбаченого договором способу реагування не означає відмову від інших правових наслідків порушення. Договір не містить умови, за якою право замовника на стягнення пені залежить від попереднього розірвання договору або застосування оперативно-господарських санкцій.
Розірвання договору на будівництво фортифікаційної споруди після виконання значної частини робіт могло, навпаки, призвести до додаткової затримки через необхідність пошуку іншого підрядника та передачі йому будівельного майданчика. Тому рішення позивача зберегти договірні відносини і прийняти завершений об`єкт не свідчить про погодження ним нового строку виконання робіт.
Не свідчить про таке погодження і прийняття позивачем результату робіт та проведення оплати. Прийняття належно виконаних за обсягом і якістю робіт є самостійним обов`язком замовника. Його виконання не усуває факту порушення календарного строку та не припиняє передбаченої договором відповідальності за вже допущене прострочення.
Щодо доводів скаржника про неспівмірність пені та наявність підстав для зменшення її розміру, апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, зменшення неустойки є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін.
Таким чином, на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, частини 1 статті 233 Господарського кодексу України (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки до її розумного розміру.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін (подібний за змістом висновок наведено у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 910/11733/18).
Колегія суддів зазначає, що вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний господарський суд з огляду на положення законодавства, умови укладеного між сторонами Договору, а також установлені обставини прострочення відповідачем зобов`язання за Договором щодо завершення будівництва, дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру неустойки.
У справі, що розглядається, відповідачем не було доведено, що підприємство відповідача знаходиться в тяжкому майновому стані або що існують будь-які інші обґрунтовані обставини, які обумовлюють необхідність втручання суду щодо розміру встановленої відповідальності за порушення відповідачем зобов`язання.
Поряд із цим апеляційний господарський суд бере до уваги особливе значення порушення зобов`язань в умовах воєнного стану, враховуючи специфіку предмета договору (виду робіт) та мети їх виконання, а також негативні наслідки, які могли мати місце у випадку несвоєчасного виконання робіт для збереження життя та здоров`я захисників України, а також обороноздатності країни в цілому. Крім того, суд апеляційної інстанції зважає на відповідність та узгодження розміру штрафних санкцій з наслідками допущеного відповідачем порушення.
Апеляційним господарським судом враховується, що розмір неустойки, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у даній справі, не є необґрунтовано великим у порівнянні із договірною ціною виконаних відповідачем робіт та не має ознак "каральної функції" по відношенню до відповідача.
Враховуючи вказане, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру пені у даній справі.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Доводи заявника апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Запорізької області від 14.05.2026 у справі № 908/391/26 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ-БУД» на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТНО-БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АКВІ-БУД» на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.05.2026 у справі № 908/391/26 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 14.05.2026 у справі № 908/391/26 - залишити без змін.
Поновити дію рішення Господарського суду Запорізької області від 14.05.2026 у справі № 908/391/26, зупинену ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.07.2026.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя Л.В. Андрейчук

Суддя А.М. Висоцький