ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

Справа № 646/5418/26 
№ провадження 2/646/3983/2026 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 року     місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі 
головуючої судді Іщенко О. В., 
секретар судового засідання Петренко А. О., 
учасники справи: 
представник позивача Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» Григоряка Ю. С.,
відповідачка ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова відповідно до приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» в особі представника Григоряки Юлії Сергіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за електричну енергію,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи; інші процесуальні дії у справі
До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» в особі представника Григоряки Ю. С. до ОСОБА_1 з вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут» заборгованість за електричну енергію, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 червня 2024 року по 01 січня 2026 року у розмірі 10 000,56 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних від № 1268 від 26 жовтня 2018 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території», передбачено, що на території Харківської області таким постачальником визначено Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут».
Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 № 505). 
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, та є однаковими для всіх споживачів. 
Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua.
Абзацом п`ятим пункту 13) розділу XVII Закону передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Згідно із пунктом 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку Адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленим Кодексом комерційного обліку. 
Згідно із пунктом 4.12. ПРРЕЕ розрахунки між Споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від Адміністратора комерційного обліку, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Акціонерне товариство «Харківобленерго» наділене виключним правом як адміністратор комерційного обліку та постачальник послуг комерційного обліку визначати обсяги електричної енергії, що спожита споживачем, шляхом отримання від споживача або самостійного здійснення зняття показників засобів обліку електричної енергії. 
Відповідно до пункту 9.1.1. Кодексу комерційного обліку електричної енергії затвердженого Постановою НКРЕКП № 311 від 14.03.2018, обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів. 
Позивач зазначає, що на підставі отриманої інформації про обсяги спожитої електричної енергії, постачальник електричної енергії розраховує її вартість, виходячи з умов договорів до яких приєднався споживач та виставляє споживачу рахунки на оплату.
Для надання доказів фактичного споживання електричної енергії за період з 01 червня 2024 року по 01 березня 2026 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» направило відповідний запит до Акціонерного товариства «Харківобленерго». 
У відповідь на запит позивача Акціонерне товариство «Харківобленерго» надало інформацію про фактичне споживання електричної енергії, з обсягами, спожитими по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що були визначені згідно із показами лічильника.
Таким чином у відповідності до вимог пунктів 4.3, 4.12, 4.13 ПРРЕЕ та пункту 9.1.1 ККОЕЕ, згідно із переданими від оператора системи розподілу Акціонерного товариства «Харківобленерго» даних щодо обсягів спожитої електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 01 червня 2024 року по 01 січня 2026 року, постачальником проведено нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 10 000,56 гривень.
У відповідності до інформаційної довідки № 472886526 від 16 квітня 2026 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачка є власницею будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.
Ураховуючи викладене вище, позивач, керуючись статтями 11, 16, 509, 526 та 633 Цивільного кодексу України, просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за електричну енергію, що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 червня 2024 року по 01 січня 2026 року у розмірі 10 000,56 гривень; судовий збір у розмірі 2 662,40 гривень; судові витрати за отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 80,00 гривень, а також суму поштових витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 29 травня 2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 29 травня 2026 року зобов`язано Головне управління Державної податкової служби України в Харківській області надати інформацію про реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 
14 липня 2026 року від Головного управління Державної податкової служби України в Харківській області на виконання вказаної вище ухвали суду надійшла відповідь, із змісту якої встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків Державної податкової служби України особа з реєстраційними даними – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не зареєстрована.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Засобами системи «Електронний суд» надав заяву, у якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату та час судового розгляду була повідомлена належним чином, заяв/клопотань від неї до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надходив.
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідачки у судові засідання та не повідомлення нею про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи наявність згоди позивача на ухвалення заочного рішення по справі, постановив розглядати справу у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами. 
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
З 01 січня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 505 від 19 червня 2018 року та є постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП № 1268 від 26 жовтня 2018 року.
Позивач, як постачальник електричної енергії за вільними цінами, здійснює постачання електричної енергії з 01 січня 2019 року в порядку, визначеному правилами роздрібного ринку та на умовах договору постачання електричної енергії, зокрема, за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 на праві власності належить будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою № 472886526 від 16 квітня 2026 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Між Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» та ОСОБА_1 на підставі публічного договору приєднання (договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) та підписаних комерційних пропозицій склались договірні відносини щодо послуги постачання електричної енергії за вказаною вище адресою.
Згідно із пунктом 2.1 договору, постачальник продає електроенергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умов договору. 
Як встановлено у пункті 5.1 договору, споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору.
Пунктом 5.2 договору встановлено, що спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника.
Відповідно до пункту 6.2 договору, споживач, зокрема, зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої енергії на умовах укладеного договору.
Згідно із пунктом 9.1 договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.
Згідно із розрахунком заборгованості, яка утворилась за особовим рахунком № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 червня 2024 року по 01 січня 2026 року утворилась заборгованість за електричну енергію у розмірі 10 000,56 гривень.
Особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 відрито на ім`я ОСОБА_1 .
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи спірні правовідносини виникли між постачальником електричної енергії – Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» та споживачем електричної енергії – фізичною особою ОСОБА_1 .

Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються учасниками цивільної справи.
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із статтею 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Тобто, положення статті 322 Цивільного кодексу України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. 
До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору.
Постановою НКРЕКП від № 1268 від 26 жовтня 2018 року «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної-послуги на закріпленій території» передбачено, що на території Харківської області таким постачальником визначено Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут».
Згідно із пунктом 4.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14 березня 2018 року, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.
У відповідності до пункту 4.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії, оплата електричної енергії здійснюється побутовим споживачем виходячи з умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і може, зокрема, бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.
Згідно із пунктом 4.8. Правил роздрібного ринку електричної енергії форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).
Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ «Харківенергозбут» розмішені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo.kharkov.ua.
Пунктом 13 Перехідних положень Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
Передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до пункту 1) частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг.
Отже, з урахуванням наведених вище правових норм, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.
Як зазначено у статті 526 Цивільного кодексу України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Пунктом 5) частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
У частині другій статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1) частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5) частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, провадження № 14-280цс18.

Оцінивши надані докази у їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно, за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, що між Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» та ОСОБА_1 виникли договірні правовідносини з приводу постачання електричної енергії, які регулюються положеннями чинного законодавства України у сфері постачання та споживання електричної енергії, а також умовами публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Відповідно до встановлених судом обставин, відповідачка є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за яким відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . 
Разом з тим, суд ураховує, що виникнення обов`язку зі сплати вартості спожитої електричної енергії пов`язане не лише з фактом безпосереднього користування відповідним майном, а й з наявністю договірних правовідносин та здійсненням постачання електричної енергії до відповідного об`єкта. 
Власник майна зобов`язаний належним чином виконувати покладені на нього законом та договором майнові обов`язки, зокрема, щодо оплати спожитих комунальних послуг.
Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» здійснювало постачання електричної енергії за вказаною адресою, а відповідачка, будучи власником відповідного нерухомого майна та споживачем електричної енергії, належним чином свої зобов`язання щодо її оплати не виконувала.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості убачається, що за період з 01 червня 2024 року по 01 січня 2026 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 10 000,56 гривень.
Відповідно до загальних засад виконання договірних зобов`язань, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Ураховуючи викладене вище, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із змісту позовної заяви убачається, що позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідачки судових витрат, які складаються з: суми сплаченого судового збору у розмірі 2 662,40 гривень, судових витрат за отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 80,00 гривень, а також суми поштових витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Матеріали справи містять інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за отримання якої позивачем сплачено 80,00 гривень, а також докази направлення відповідачці копії позовної заяви з доданими до неї документами поштовим відправленням, вартість якого становить 144,00 гривень.
Зазначені вище судові витрати безпосередньо пов`язані з розглядом справи, є документально підтвердженими та необхідними для реалізації позивачем свого права на звернення до суду.
Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд уважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 гривень, витрати за отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 80,00 гривень та поштові витрати, пов`язані з направленням відповідачці копії позовної заяви та доданих до неї документів, у розмірі 144,00 гривень.
Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 263 – 265, 280, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ: 
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» в особі представника Григоряки Юлії Сергіївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за електричну енергію - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» заборгованість за електричну енергію, що утворилась за адресою: вулиця Арматурна, будинок 30, місто Харків Харківської області, за період з 01 червня 2024 року по 01 січня 2026 року у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 56 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок, судові витрати за отримання інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно у розмірі 80 (вісімдесят) гривень 00 копійок, поштові витрати у розмірі 144 (сто сорок чотири) гривні 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повний текст заочного рішення складено 10 вересня 2026 року. 

Учасники справи: 
Позивач: Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут», ЄДРПОУ: 42206328, місцезнаходження: вулиця Гоголя, будинок 10, місто Харків Харківської області, 61057; email: zbutenergo@ukr.net;
Представник позивача: Григоряка Юлія Сергіївна, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: вулиця Гоголя, будинок 10, місто Харків Харківської області;
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. В. Іщенко