ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/4255/25 пров. № А/857/40688/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді: Глушка І.В.,
суддів: Глазька С.М., Шавеля Р.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року, ухвалене суддею Чуприна О.В. у м. Івано-Франківську у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 460/5661/24 у справі № 300/4255/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В :
17 червня 2025 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:
-визнати протиправною відмову у зарахуванні до стажу служби в поліції вислугу років в Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій в період з 24.11.2008 по 22.07.2013, відповідно до статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" з 16 травня 2018 року - дати призначення на посаду інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції;
- зобов`язати зарахувати до стажу служби в поліції вислугу років у Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій з 24.11.2008 по 22.07.2013 (4 роки 7 місяців 29 днів) відповідно до статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" з 16 травня 2018 року - дати призначення на посаду інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції;
- зобов`язати здійснити перерахунок вислуги років відповідно до положень статті 78 Закону України "Про Національну поліцію", з подальшими виплатами надбавки за вислугу років, наданням додаткової оплачуваної відпустки з 16 травня 2018 року - дати призначення на посаду інспектора роти №1 батальйону управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 липня 2025 року позовну заяву в частині вимог щодо визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання зарахувати до стажу служби в поліції вислугу років у Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій з 24.11.2008 по 22.07.2013 (4 роки 7 місяців 29 днів) відповідно до статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" з 16.05.2018 по 16.03.2025, здійснення відповідного перерахунку вислуги років з подальшими виплатами надбавки за вислугу років, і наданням додаткової оплачуваної відпустки, - повернуто позивачу з усіма доданими до неї матеріалами у зв`язку із проуском строку звернення до суду з означеними позовними вимогами.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що Департаментом патрульної поліції Національної поліції України при обчисленні стажу служби в поліції позивача дотримано вимоги статті 78 Закону України "Про Національну поліцію України" від 02.07.2015 за №580-VIII та правомірно відмовлено позивачу у зарахуванні до стажу служби в поліції вислугу років в Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій в період з 24.11.2008 по 22.07.2013.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
Згідно доводів скаржника, суд помилково кваліфікував правовідносини, не врахувавши специфіки статусу МНС України та його місце у системі органів цивільного захисту як військового формування. Суд першої інстанції досліджував послужний список, однак не правильно оцінив значення спеціальних військових звань, які мав позивача під час служби в МНС України. Ці спеціальні звання є прямим доказом, що: служба в МНС України мала військовий характер із системою військових звань; звання містять формулювання «служби цивільного захисту».
Відповідач скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Доводи відзиву зводяться до того, що судом першої інстанції правильно враховано, що служба в органах цивільної оборони та служба в органах цивільного захисту є різними за своїм змістом і правовим статусом видами служби, які існували одночасно. Скаржник помилково тлумачить положення ч.4 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію», вказує, що всі доводи скаржника базуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права.
Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.
Судом першої інстанції достовірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 24.11.2008 по 22.07.2013 проходив службу цивільного захисту в МНС України, що засвідчується відомостями з послужного списку №3166121630 (а.с.8-13) та довідки №15/10 від 08.02.2023 (а.с.16).
Згідно послужного списку № М-188880 (спеціальний жетон 0009569) ОСОБА_1 з 23.07.2013 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 09.08.2024 [згідно відомостей послужного списку] проходить службу в органах Національної поліції України (а.с.55-64).
Комісією УМВС України в Чернівецькій області складено висновок від 01.04.2015 про встановлення стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років, згідно якої ОСОБА_1 зараховано до стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років строки його служби:
- ВНЗ з 30.08.2003 по 30.06.2007 (01 рік 11 місяців) та з 30.08.2007 по 30.06.2008 (05 місяців);
- МНС з 24.11.2008 по 22.07.2013 (04 роки 07 місяців 28 днів);
- ОВС з 23.07.2013 по 01.04.2014 (08 місяців 08 днів).
Всього стаж для виплати відсоткової надбавки за вислугу років станом на 01.04.2014 склав 07 років 08 місяців 06 днів (зворотній бік а.с.53).
Висновком від 20.10.2016 за №273о/с Комісії Управління патрульної поліції в місті Чернівці Департаменту патрульної поліції засвідчується, що до стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років позивача зараховано періоди служби:
- ОВС з 23.07.2013 по 06.11.2015 (02 роки 03 місяці 13 днів);
- Поліція з 07.11.2015 по 01.10.2016 (10 місяців 24 дні);
Всього стаж ОСОБА_1 для виплати відсоткової надбавки за вислугу років станом на 01.10.2016 склав 03 роки 02 місяці 07 днів (а.с.54).
Також Комісією Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ДПП складено висновок віл 31.12.2022 за №1597о/с, яким зараховано до стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років строки служби позивача:
- ОВС з 23.07.2013 по 06.11.2015 (02 роки 03 місяці 13 днів);
- в поліції з 07.11.2015 по теперішній час [01.01.2023] (07 років 01 місяць 24 дні).
Разом стаж станом на 01.01.2023 склав 09 років 05 місяців 07 днів (зворотній бік а.с.54).
Позивач 09.06.2025 звернувся в Департамент патрульної поліції Національної поліції України із рапортом про зарахування вислуги років у Міністерстві з надзвичайних ситуацій України до стажу служби в поліції.
Матеріали адміністративної справи не містять копії рапорту ОСОБА_1 від 09.06.2025, разом з тим сторонами не заперечується обставина подання заявником коментованого звернення.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (частина 1 статті 78 КАС України).
Департамент патрульної поліції, за наслідками розгляду рапорту позивача від 09.06.2025, листом від 16.06.2025 за №43225-2025 повідомив заявника про відсутність підстав для зарахування до стажу служби в поліції службу в Міністерстві з надзвичайних ситуацій в України (а.с.15).
Вказана відмова мотивована відсутністю в частині 2 статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" серед переліку посад (видів служби) служба в Міністерстві з надзвичайних ситуацій України.
Вважаючи протиправними дії Департаменту патрульної поліції щодо відмови мені у зарахуванні до стажу служби в поліції вислугу років в Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій в період з 24.11.2008 по 22.07.2013, відповідно до статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" з 16 травня 2018 року - дати призначення на посаду інспектора роти № 1 батальйону управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом порушеного права на належний обрахунок стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років.
Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи межі перегляду справи, передбачені ст. 308 КАС України, колегія суддів суду апеляційної інстанції враховує наступне.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Спірні правовідносини між сторонами виникли через незарахування відповідачем стажу служби позивача в органах МНС України. Такий стаж впливає на встановлення позивачеві надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.
Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» (далі Закон) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 1 статті 60 Закону встановлено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
В розумінні ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 Закону № 580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, з дня призначення на відповідну посаду.
Спір у цій справі виник з приводу відмови відповідача зарахувати позивачу стаж служби в органах цивільного захисту до стажу служби в поліції.
Згідно п. 21 Положення про порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 629 (далі - Положення №629; яка була чинною на момент проходження позивачем служби в органах МНС, ДСНС України), особам, які прийняті на службу до органів і підрозділів цивільного захисту, присвоюється спеціальне звання і їх призначають на посади рядового і начальницького складу. Днем прийняття на службу вважається день присвоєння спеціального звання.
Відповідно до п. 56 Положення № 629 особи рядового і начальницького складу можуть бути направлені для подальшого проходження служби з виключенням з кадрів МНС до військових формувань і правоохоронних органів.
Системний аналіз наведених норм у своєму взаємозв`язку дає підстави для висновку, що служба в органах цивільного захисту, до якого належала МНС, ДСНС України, має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а тому повинна зараховуватись до служби в органах внутрішніх справ, а в подальшому до стажу служби в поліції на підставі ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію».
Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до ст. 40 Закону України «Про правові засади цивільного захисту», який набрав чинності 21.07.2004 року визначалося, що особовий склад органів і підрозділів цивільного захисту (спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань цивільного захисту, територіальних органів управління. Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Державної авіаційної пошуково-рятувальної служби, урядового органу державного нагляду у сфері цивільного захисту, навчальних закладів, науково-дослідних та інших установ, підрозділів забезпечення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань цивільного захисту) становлять особи рядового та начальницького складу, слухачі і курсанти.
Статтею 42 цього Закону визначалося, що на особовий склад органів і підрозділів цивільного захисту поширюється Дисциплінарний статут, який затверджується законом.
Разом з цим до моменту затвердження Дисциплінарного статуту органів цивільного захисту на ці органи та підрозділи було поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.
Окрім цього, відповідно до статті 1 Закону України «Про Цивільну оборону України» № 2974-ХІІ від 03 лютого 1993 року, який був чинний до 01.07.2013, систему цивільної оборони складали: - органи виконавчої влади всіх рівнів, до компетенції яких віднесено функції, пов`язані з безпекою і захистом населення, попередженням, реагуванням і діями у надзвичайних ситуаціях; - органи повсякденного управління процесами захисту населення у складі міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, місцевих державних адміністрацій, керівництва підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності і підпорядкування; - сили і засоби, призначені для виконання завдань цивільної оборони; - фонди фінансових, медичних та матеріально-технічних ресурсів, передбачені на випадок надзвичайних ситуацій; - системи зв`язку, оповіщення та інформаційного забезпечення; - спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади, до повноважень якого віднесено питання цивільної оборони; - курси та навчальні заклади підготовки і перепідготовки фахівців та населення з питань цивільної оборони; - служби цивільної оборони.
Статтею 2 Закону України «Про правові засади цивільного захисту» № 1859-ІV від 24 червня 2004 року, правовою основою цивільного захисту визнавались Конституція України, цей Закон, Закони України «Про захист населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру», «Про Цивільну оборону України», «Про правовий режим надзвичайного стану», «Про правовий режим воєнного стану», «Про аварійно-рятувальні служби», «Про пожежну безпеку», «Про об`єкти підвищеної небезпеки», «Про використання ядерної енергії та радіаційну Безпеку», «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та інші акти законодавства.
Разом з цим, пунктами 2, 3 Розділ XIV «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону було встановлено, що органи і підрозділи цивільного захисту є правонаступниками органів і підрозділів державної пожежної охорони та військ Цивільної оборони України та утворюються на їх базі, а Кабінету Міністрів України було доручено забезпечити реалізацію Державної програми перетворення військ Цивільної оборони України органів і підрозділів державної пожежної охорони в Оперативно-рятувальну службу цивільного захисту на період до 2005 року.
З 01 липня 2013 року набрав чинності Кодекс цивільного захисту України.
Кодекс цивільного захисту України регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності (стаття 1 Кодексу цивільного захисту України).
Відповідно до статті 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період. Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2013 року № 593 (далі - Положення № 593).
Відповідно до п. 3 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, визначено, що особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу) є громадяни, які у добровільному порядку прийняті на службу цивільного захисту за контрактом і яким присвоєно відповідно до цього Положення спеціальні звання.
Пунктом 95 Положення № 593 визначено, що особам, які проходять службу у військових формуваннях, правоохоронних та інших державних органах або перебувають у запасі Збройних Сил чи інших військових формувань (далі - перебування у запасі) і яких приймають на службу цивільного захисту на посади, за якими штатом (штатним розписом) передбачено відповідне спеціальне звання, присвоюються в порядку переатестування спеціальні звання служби цивільного захисту, відповідні тим військовим або спеціальним званням, які вони мають на час прийняття на службу цивільного захисту. У разі прийняття на службу цивільного захисту осіб, які перебувають у запасі та мають, крім військового, інше спеціальне звання, їм присвоюється в порядку переатестування спеціальне звання служби цивільного захисту, рівноцінне вищому із зазначених звань, а особам, які призначаються на посади, що заміщуються особами вищого начальницького складу, допускається присвоєння спеціального звання служби цивільного захисту середнього та старшого начальницького складу на один ступінь вище наявного військового або спеціального звання, яке вони мають. Строк вислуги у спеціальному званні служби цивільного захисту обчислюється для осіб, яким присвоєно таке спеціальне звання у порядку переатестування, від дня видання наказу про присвоєння військового або іншого спеціального звання, яке вони мали до переатестування. Особам, які раніше проходили службу цивільного захисту, під час повторного прийняття на таку службу враховується раніше присвоєне спеціальне звання служби цивільного захисту. Під час присвоєння зазначеним особам чергового спеціального звання до строку вислуги у спеціальному званні зараховується вислуга у такому званні до звільнення із служби цивільного захисту.
На цей час, відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року № 1052, Державна служба України з надзвичайних ситуацій входить до системи органів Міністерства внутрішніх справ, оскільки вона є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ, який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності, а тому перебування на службі в органах та підрозділах Державної служби України з надзвичайних ситуацій зараховується до стажу служби в Національній поліції також на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII.
З системного аналізу зазначених норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивач у період з 24.11.2008 по 22.07.2013 служив у підрозділах Державної служби України з надзвичайних ситуацій, що входили у систему цивільної оборони відповідно до Закону України від 03.02.1993 № 2974-XII «Про Цивільну оборону України» (втратив чинність 01.07.2013), Кодексу цивільного захисту України, відтак, враховуючи наведене, на нього поширюється дія п. 2 ч.2 ст. 78 Закону № 580-VIII, згідно з яким військова служба в Цивільній обороні України зараховується до стажу служби в поліції, чого відповідачем зроблено не було.
Врахуванням судом першої інстанції правового висновоку Верховного Суду, викладений у постанові від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19 в даному випадку є помилковим, оскільки спірні правовідносини, які були предметом розгляду в суді касаційної інстанції у вказаній справі, не є подібними до правовідносин у цій справі та стосувалися питання врахування до календарної вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі до початку служби в органах поліції.
Отже, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача зарахувати до стажу служби (роботи) позивача в зарахувати період служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій з 24.11.2008 по 22.07.2013 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення доплати за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, й зобов`язання здійснити позивачу перерахунок вислуги років відповідно до положень ст.78 Закону України «Про Національну поліцію», починаючи з 17 березня 2025 року.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.94, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення, яке підлягає скасуванню.
Згідно з ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання розподілу судових витрат регламентоване статтею 139 КАС України, частина 6 якої вказує, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративну справу на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, відповідно змінює розподіл судових витрат.
За правилами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (п.1, п.2 ч.9 ст.139 КАС України).
Відповідно до ст.322 КАС України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки документально підтвердженими судовими витратами позивача є сплачений судовий збір, розмір якого є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у сумі 2422,40 грн, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що такі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2025 року у справі № 300/4255/25 – скасувати.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною відмову Департаменту патрульної поліції Національної поліції України у зарахуванні періоду служби ОСОБА_1 в Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій з 24.11.2008 по 22.07.2013 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової відпустки.
Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України (ЄДРПОУ 40108646, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) зарахувати період служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в Міністерстві України з питань надзвичайних ситуацій з 24.11.2008 по 22.07.2013 до стажу служби в поліції.
Зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції України (код ЄДРПОУ 40108646, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) здійснити перерахунок вислуги років ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до положень ст.78 Закону України «Про Національну поліцію», починаючи з 17 березня 2025 року.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (код ЄДРПОУ 40108646, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. сплаченого судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. В. Глушко 	
судді	 	С. М. Глазько 	
 	 	Р. М. Шавель