КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/3521/2026 
Справа № 760/4345/26 
Головуючий в суді І інстанції Криворот О.О.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

14 вересня 2026 року 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Кашперської Т.Ц., за участі секретаря судового засідання Діденка А.С., розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_1 - Пугача Сергія Васильовича на постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 13 квітня 2026 року, про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 квітня 2026 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

На дану постанову представник потерпілої ОСОБА_1 - Пугач С.В. 19 червня 2026 року подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 13 квітня 2026 року та прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винуватим у вчинені адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Щодо поновлення строків на оскарження постанови суду, пояснював, що про наявність вказаної постанови потерпіла ОСОБА_1 довідалася з листа страхової компанії від 18 травня 2026 року, отриманого нею 11 червня 2026 року, у якому страхова компанія вимагала повернення отриманих коштів, сплачених ОСОБА_1 як виплати страхового відшкодування. 16 червня 2026 року представник потерпілої ознайомився з матеріалами справи і отримав копію постанови. Про судові засіданні по розгляду даної справи потерпілу суд не повідомляв і вона не мала можливості бути присутньою на судових засіданнях.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на неправильне застосування судом ст. 278, 245, 256, 251, 124 КУпАП.
Повідомляв, що працівниками патрульної поліції, які виїхали на місце ДТП, було здійснено виміри розташування автомобілів на місці ДТП, досліджено місця пошкодження транспортних засобів, здійснено трасологічне дослідження слідів автомобілів учасників ДТП. За результатами проведених досліджень сформувальовано висновок про наявність порушень правил дорожнього руху з боку водія автомобіля Ford Mondeo д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 . Після проведення дослідження всіх обставин ДТП працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 .
В основу спростування даних, зазначених працівниками поліції у протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 зазначив, що він пропускав транспортний засіб Газель, а водій автомобіля Fiat намагався «проскочити» і врізався в його авто. Крім цього, ОСОБА_2 зазначив, що начебто працівниками патрульної поліції спочатку були внесені одні дані до протоколу про адміністративне правопорушення, а потім були внесені доповнення, на підставі яких його визнали винним у скоєнні ДТП. 
Вважав, що пояснення ОСОБА_2 не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки працівниками поліції, які прибули на місце ДТП, було оглянуто місце події, зроблено всі необхідні слідчі дії, зроблено дослідження слідів обох автомобілів, наявність пошкоджень на автомобілях тощо. За наслідками проведених слідчих дій інспекторами поліції встановлено, що водій Ford Mondeo ОСОБА_2 здійснював маневр автомобілем із прилеглої території на головну дорогу, здійснюючи рух заднім ходом, та не надав дороги автомобілю Fiat д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів з матеріальними збитками. Саме дії водія Ford Mondeo спричинили зіткнення автомобілів, оскільки ОСОБА_2 не пересвідчився в наявності перешкод іншим учасникам руху, що в результаті призвело до ДТП. Працівник поліції встановив після дослідження всіх обставин справи (огляд слідів коліс транспортних засобів, пошкоджень на автомобілях, напрямок слідів від зіткнення на кузовах автомобілів тощо), що саме водій Ford Mondeo ОСОБА_2 є винуватцем ДТП, оскільки не виконав вимог п. 10.9 ПДР. Про встановлені обставини та результати огляду на місці ДТП працівником поліції було зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення.
Вказувала, що рухалася на автомобілі Fiat по головній дорозі і була впевнена, що водій автомобіля Ford Mondeo ОСОБА_2 буде дотримуватися правил дорожнього руху та пересвідчиться в наявності небезпеки та наявності перешкод іншим учасникам руху водіям, які в цей час рухаються по головній дорозі.
Відомостей про наявний третій автомобіль Газель в протоколі немає і при огляді місця події працівниками поліції не було зафіксовано наявність слідів вказаного автомобіля, проте було зафіксовано сліди від шин автомобіля Ford Mondeo, які вказували про його маневр - виїзд із місця паркування авто, та сліди від автомобіля Fiat, які підтверджували пояснення ОСОБА_1 , що вона рухалася прямо по головній дорозі, наявні сліди місця зіткнення транспортних засобів, які вказували, що зіткнення відбулось якраз під час здійснення маневру автомобілем Ford Mondeo.
Працівниками поліції зроблено висновок про відсутність порушень правил дорожнього руху в діях водія Fiat ОСОБА_3 . 
Посилаючись на п. 2.1 розділу 2 Порядку оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, стверджувала, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які доводять твердження ОСОБА_2 про внесення одних даних в протокол, а потім внесення до нього доповнень, крім того, час складання, вказаний у протоколі, виключає можливість підтвердити доводи ОСОБА_2 про внесення виправлень до протоколу інспекторами поліції. Також відсутні письмові зауваження ОСОБА_2 про факт внесення будь-яких змін та доповнень до протоколу.
У разі виникнення сумнівів щодо достовірності відомостей, зазначених у протоколі, на виконання вимог ст. 245 КУпАП суд зобов`язаний був викликати в судове засідання працівника поліції, який складав протокол, та потерпілу ОСОБА_1 для отримання пояснень від них та встановлення в повному обсязі всіх обставин справи.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що наявність обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не підтвердилася. Є всі підстави стверджувати, що вказаний висновок суду зроблено виключно на підставі усних пояснень водія Ford Mondeo ОСОБА_2 , які жодними доказами не підтверджені. Водночас суд першої інстанції поставив під сумнів дані, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному на місці ДТП, та не взяв його до уваги, безпідставно не взяв до уваги висновки, які здійснені інспектором поліції, який проводив дослідження обставин події, сліди автомобілів, тощо на місці ДТП. 
Також судом першої інстанції не враховано, що в протоколі відсутні зауваження ОСОБА_2 щодо внесення працівниками патрульної поліції якихось змін до протоколу. На внесення цих змін ОСОБА_2 вказав безпосередньо в судовому засіданні, не надавши будь-яких доказів. Фотографії, долучені ним до матеріалів справи, не висвітлюють характер та природу завданих автомобілям пошкоджень, а отже не є достатніми доказами для доведення обставин, на які посилався ОСОБА_2 .
Звертала увагу, що в тексті оскаржуваної постанови згадується виключно автомобіль Ford Mondeo, чим підтверджується, що суд першої інстанції при розгляді справи неповно та не всебічно дослідив всі обставини справи. Суд робить кінцевий висновок, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія автомобіля Ford Mondeo. Викладене вище дає підстави стверджувати, що зроблений судом висновок про відсутність в діях ОСОБА_2 порушення правил дорожнього руху та відсутність об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є помилковим і таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.
Наголошувала, що протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП, і який є підставою для подальшого провадження у справі. Судом працівник поліції для надання пояснень до суду не викликався, хоча в протоколі були наявні підстави для встановлення обставин, що мають суттєве значення для встановлення дійсних обставин справи (щодо факту наявності ще одного автомобіля Газель, щодо внесених змін чи доповнень до протоколу про адміністративне правопорушення, щодо того, які автомобілі були на місці ДТП). Незважаючи на існуючі невирішені питання щодо обставин ДТП, судом взято до уваги виключно суперечливі пояснення ОСОБА_2 .

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.
Відповідно до ст. 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

З матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови представник потерпілої ОСОБА_1 - Пугач С.В. пропустив з поважних причин, оскільки розгляд справи судом першої інстанції проведено у відсутності потерпілої, матеріали справи не містять доказів повідомлення її про день розгляду справи та про направлення копії постанови.
За наведених обставин та з метою забезпечення реалізації права ОСОБА_1 на допуск до правосуддя, в якому не може бути відмовлено з формальних підстав, апеляційний суд визнає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції та вважає за необхідне поновити цей строк.

В судовому засіданні брали участь потерпіла ОСОБА_1 у режимі відеоконференції, її представник Пугач С.В., які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, та ОСОБА_2 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Апеляційним судом було задоволено клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 про допит свідка та допитано свідка ОСОБА_5 , який повідомив, що знає ОСОБА_1 , яка була тренером його дитини. Проїжджаючи 10 лютого 2026 року по вул. Уманська, побачив автомобілі після дорожньо-транспортної пригоди та сліди механічного пошкодження на них. Він запитав ОСОБА_1 , чи потрібна допомога, на що працівники поліції зауважили, що допомога не потрібна, вони у всьому розібралися та склали протокол про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи та свідка, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суддя ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції, приймаючи постанову у даній справі, виходив з того, що обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, зокрема з долучених фото додатків та наданих пояснень вбачається, що ОСОБА_2 рухався згідно правил дорожнього руху, проте водій Ford Mondeo не дотримався безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не впевнився в безпечності маневру, від чого відбулась дана ДТП.

Апеляційний суд не погоджується із вказаними висновками з огляду на наступне.

Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.

Чинне законодавство України та нормативно-правові акти покладають обов`язок на водіїв не лише знати та безумовно виконувати правила ПДР України, а також враховувати особливості та технічний стан транспортного засобу.

Згідно п. 2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно п. 10.9 ПДР під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Порушення вимог п. 2.3 «б», 10.9 Правил дорожнього руху, що стало причиною ДТП, має наслідком притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 587955 від 10 лютого 2026 року, ОСОБА_2 10 лютого 2026 року о 14:55:00 в м. Київ по вул. Уманська, керуючи транспортним засобом Ford д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, щоб постійно стежити за дорожньою обстановкою та її зміною, під час виїзду з прилеглої території, здійснюючи рух заднім ходом, допустив зіткнення з транспортним засобом Fiat д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , яка рухалась по головній дорозі. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3 б, 10.9 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення додано схему місця дорожньо-транспортної пригоди, в якій зафіксовано положення транспортних засобів після їх зіткнення, перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП (автомобіль Ford д.н.з. НОМЕР_1 - переднє праве крило, передня права дверка, переднє праве колесо; автомобіль Fiat д.н.з. НОМЕР_2 - переднє ліве крило, бампер передній з лівого боку, ліва фара, ліва протитуманна фара, передня ліва дверка, капот), з зазначенням прив`язки до місцевості та орієнтирів, із зазначенням щодо освітлення місця ДТП - денне, стану покриття проїзної частини - засніжене, наявність дорожніх знаків пріоритету на головній та другорядній дорозі - немає, наявність горизонтальної розмітки проїжджої частини - немає; схему підписано обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди без зауважень.

Згідно письмових пояснень водія ОСОБА_2 , 10 лютого 2026 року о 14:55 він керував транспортним засобом Ford д.н.з. НОМЕР_1 , виїхавши з парковки біля будівлі за адресою вул. Уманська, 5 заднім ходом, щоб пропустити транспортний засіб Газель зі стоянки. Виїхавши заднім ходом і вже зупинившись, почув удар в правій передній частині від авто Fiat д.н.з. НОМЕР_2 , водієм якого є ОСОБА_1 .
Згідно письмових пояснень водія ОСОБА_1 , 10 лютого 2026 року о 14:55 вона керувала транспортним засобом Fiat д.н.з. НОМЕР_2 в м. Київ по вул. Уманська, 5. На шляху на роботу в спорткомплекс її вдарив у бік автомобіль Ford д.н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_2 .

Також до матеріалів справи за клопотанням ОСОБА_2 було долучено фотознімки, на яких зафіксовано транспортні засоби Fiat д.н.з. НОМЕР_2 та Ford д.н.з. НОМЕР_1 після пошкодження.

ОСОБА_2 у судовому засіданні під час розгляду справи в суді першої інстанції вину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначив, що рухаючись заднім ходом, виїжджаючи з парковка, виконав усі вимоги ПДР та пропускав транспортний засіб Газель, який виїжджав з парковки, коли в цей час водій автомобіля Ford на швидкості намагався проскочити, але врізався в його авто, що видно з пошкоджень на транспортних засобах. Вважав, що дана ДТП сталася саме з вини водія автомобіля Ford. Також зазначив, що працівниками патрульної поліції спочатку були внесені одні дані до протоколу про адміністративне правопорушення, а потім згодом були внесені доповнення, що не відповідає вимогам Інструкції, крім того, відсутні будь-які належні та допустимі докази порушення ПДР з його боку.

Отже, суд першої інстанції, закриваючи провадження в справі, виходив виключно з усних пояснень водія Ford д.н.з. НОМЕР_1 , які не підтверджуються будь-якими доказами і фактично є припущеннями.

Апеляційний суд приймає до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення за порушення п. 2.3 б, 10.9 ПДР складено лише відносно ОСОБА_2 , яким не оскаржувались дії працівників поліції в зв`язку з нескладенням протоколу про адміністративне правопорушення відносно іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 .

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУпАП, визначені у розділі ІХ Інструкції.

У разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці ДТП складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються: 1) схема місця ДТП (додаток 8), яку підписують учасники ДТП та поліцейський; 2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності); 3) показання технічних приладів (у разі їх наявності);4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності); 5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.

Верховний Суд в постанові від 10 липня 2020 року в справі № 420/647/19 дійшов висновку, що складання протоколу у справі про адміністративне правопорушення - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення, та в силу положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Схожих правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22 (провадження № 14-87цс24). 
Узагальнюючи висновки у питанні визначення правової природи протоколу про адміністративне правопорушення та функції патрульних поліцейських під час його складання, Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що на уповноважену особу підрозділу поліції під час оформлення матеріалів ДТП покладено обов`язок зафіксувати всі обставини її скоєння з визначенням особи, яка за встановленими обставинами та з високим ступенем вірогідності вчинила адміністративне правопорушення, скласти стосовно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та надіслати його до суду.

Водночас суд першої інстанції, поставивши під сумнів дані, зазначені у протоколі серії ЕПР1 № 587955 від 10 лютого 2026 року, складеного на місці дорожньо-транспортної пригоди та не взяв його до уваги, безпідставно не взяв до уваги висновки працівника поліції, який проводив дослідження обставин події на місці ДТП.

Судом першої інстанції не враховано, що в протоколі відсутні зауваження ОСОБА_2 щодо змісту протоколу або внесення до нього будь-яких змін, як ним бездоказово повідомлено в суді першої інстанції.

У судовому засіданні під час апеляційного перегляду ОСОБА_2 наполягав, що у момент зіткнення його транспортний засіб Ford д.н.з. НОМЕР_1 перебував у нерухомому стані, і що наїзд допущено саме водієм автомобіля Fiat д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , проте ці обставини не підтверджуються належними та допустимими доказами і відхиляються апеляційним судом.

Оцінюючи доводи ОСОБА_2 , що водій транспортного засобу Fiat д.н.з. НОМЕР_2 на великій швидкості намагалася встигнути проїхати, але допустила зіткнення, апеляційний суд зауважує, що транспортний засіб Fiat д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 рухався по головній дорозі, і що згідно положень п. 16.11 ПДР на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. 

Також про наявність вини ОСОБА_2 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої порушенням п. 2.3 б, 10.9 ПДР, свідчать пошкодження, отримані внаслідок зіткнення транспортних засобів, а саме: автомобіль Ford д.н.з. НОМЕР_1 - переднє праве крило, передня права дверка, переднє праве колесо; автомобіль Fiat д.н.з. НОМЕР_2 - переднє ліве крило, бампер передній з лівого боку, ліва фара, ліва протитуманна фара, передня ліва дверка, капот.

За даних обставин, доводи ОСОБА_2 не спростовують механізму дорожньо-транспортної пригоди, встановленої працівником поліції та відображеного у протоколі серії ЕПР1 № 587955 від 10 лютого 2026 року та його винуватості у цій пригоді.

Отже, оскільки ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Ford д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним, не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху у разі потреби не звернутися за допомогою до інших осіб, і це призвело до зіткнення з автомобілем Fiat д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі, то саме дії ОСОБА_2 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Апеляційний суд також звертає увагу, що в мотивувальній частині постанови суд першої інстанції дійшов взаємовиключних висновків, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася саме з вини водія автомобіля Ford Mondeo, і що ОСОБА_2 рухався згідно правилам дорожнього руху.

Апеляційний суд наголошує, що суд розглядає справу про адміністративне правопорушення виключно в межах та на підставі протоколу, складеного щодо конкретної особи, і не має повноважень виходити за його межі, а відтак і встановлювати винуватість вини іншої особи, відносно якої цей протокол не складався. 

Таким чином, із наявних в справі доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 587955 від 10 лютого 2026 року, схеми дорожньо-транспортної пригоди, фотографії, пояснень обох водіїв та системного аналізу цих доказів чітко вбачається вина ОСОБА_2 у інкримінованому адміністративному правопорушенні. Вказані обставини судом першої інстанції до уваги прийняті не були та зроблено хибний висновок про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до положень статті 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Відповідно до положень п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Як встановлено з матеріалів справи, правопорушення вчинене ОСОБА_2 у час та за обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 587955 від 10 лютого 2026 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржувана постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 13 квітня 2026 року підлягає скасуванню, а провадження закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника потерпілої ОСОБА_1 - Пугача Сергія Васильовича про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 13 квітня 2026 року.
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 задовольнити.
Постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 13 квітня 2026 року, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП ОСОБА_2 закрито в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, скасувати та прийняти нову постанову.
Провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення із підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.