РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
07 серпня 2026 р.  Справа № 120/8884/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що 01.05.2025 вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. За принципом екстериторіальності розгляд вказаної заяви здійснило Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Зокрема, прийняло рішення №023830033953 від 09.05.2025 про відмову в призначені позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та зарахуванні до її страхового стажу періоду роботи з 15.07.1987 по 15.08.2001, з 16.08.2001 по 18.03.2005, з 21.03.2005 по 19.05.2009.
Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Слободонюка М.В. від 02.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачеві строк для подачі відзиву на позовну заяву.
У строк встановлений судом відповідачі подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування відзивів відповідачі зазначили, що рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком на пільгових умовах прийнято відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку № 22-1.
За результатами розгляду поданих документів страховий стаж позивачки становить 37 років 6 місяців 5 днів, однак необхідний пільговий стаж відсутній, оскільки надана уточнююча довідка не відповідає вимогам Порядку № 637, не містить усіх обов`язкових реквізитів, не підтверджена належним чином, а документи про проведення атестації робочих місць відсутні. На думку відповідачів, за відсутності належного документального підтвердження спеціального стажу право на призначення пенсії на пільгових умовах у позивачки не виникло. Також зазначили, що трудова книжка підтверджує лише загальний стаж роботи, тоді як пільговий стаж має підтверджуватися уточнюючими довідками встановленої форми та документами про результати атестації робочих місць.
Крім того, відповідачі вказали, що заява позивачки була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яке й прийняло оскаржуване рішення. При цьому Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснює лише виплату пенсії після її призначення, а тому у разі скасування рішення про відмову обов`язок щодо повторного розгляду заяви має бути покладений саме на орган Пенсійного фонду, який прийняв відповідне рішення. Також відповідачі наголосили, що питання призначення пенсії належить до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не вправі підміняти їхні повноваження.
Розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 01.01.2026 № 1 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ", у зв`язку із тим, що суддя Слободонюк М.В. відповідно до наказу Вінницького окружного адміністративного суду від 17.12.2025 № 034-К виключений зі штату Вінницького окружного адміністративного суду та суддя позбавлений можливості здійснювати розгляд адміністративних справ та нерозглянутих заяв, призначено повторний автоматизований розподіл адміністративних справ та нерозглянутих заяв, переданих на розгляд Протоколом передачі раніше визначеному складу суду, за результатами якого матеріали справи передано на розгляд судді Жданкіній Н.В.
Ухвалою суду від 06.01.2026 адміністративну справу № 120/8884/25 прийнято до свого провадження.
Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.
01.05.2025 ОСОБА_1 звернулась до територіального відділу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення дострокової пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Зазначена заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №023830033953 від 09.05.2025 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу - 10 років.
У спірному рішенні зазначено, що вік позивачки становив 55 років 11 місяців, страховий стаж позивачки - становить 37 років 06 місяців 05 днів, пільговий стаж - відсутній.
За наданими документами до пільгового стажу не зараховано: період роботи з 15.07.1987 по 18.03.2005 згідно пільгової довідки від 20.11.2007 №64, оскільки довідка не відповідає формі додатку №5 пункту 20 Порядку №637, а саме: не зазначено характер виконуваних робіт, не засвідчена підписом начальника відділу кадрів та відсутня інформація про перебування в відпустках без збереження заробітної плати. Крім всього, не долучено накази про результати атестації робочих місць.
Не погоджуючись таким рішенням пенсійного органу, позивачка звернулась до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України).
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до статті 24 Закон № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 1статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статі 114 Закону № 1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:
чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;
жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.
Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.
Отже, стаття 114 Закону № 1058-IV передбачає право громадян на пенсію за віком на пільгових умовах. При цьому частина друга статті 114 Закону № 1058-IVвизначає умови для набуття такої пенсії працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць за умови досягнення певного пенсійного віку.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі - Порядок № 442).
Відповідно до пункту 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
Відповідно до пункту 8 та 9 Порядку № 442 відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (редакція Порядку № 637, чинна на момент роботи позивачки).
Із аналізу наведених норм слідує, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 20 вересня 2023 року за результатами розгляду справи № 620/2611/20.
В силу приписів Порядку № 383 до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків лише за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відтак задля зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи до 21 серпня 1992 року необхідно підтвердити відповідними документами умови праці за час виконання певної роботи, а після 21 серпня 1992 року - підтвердити такі умови праці проведеною атестацією її робочого місця.
В спірні в даній справі періоди роботи позивачки діяли наступні списки:
- Список № 2, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, до розділу XV «Металообробка» підрозділу 4 якого п. «а» включено посади бракувальників (контролерів) на гарячих ділянках робіт; 
- Список № 2, затверджений Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, до розділу XIV Металообробка підрозділу 4 Термічна обробка якого у п. «а» включені посади контролерів з термооброблення, зайнятих на гарячих ділянках робіт (код 2150400а-13026); 
- Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів № 162 від 11.03.1994, до розділу XIV Металообробка підрозділу 4 Термічна обробка п. «а» якого включені посади Контролери термообробки, зайняті на гарячих ділянках робіт (код 2150400а-13026); 
- Список № 2, затверджений постановою Кабінету Міністрів № 36 від 16.01.2003, до розділу XIV Оброблення металу підрозділу 4 термічне оброблення п.а якого включені посади контролерів з термооброблення, зайнятих на гарячих ділянках робіт (код 14.4а).
Визначаючись щодо періоду роботи позивачки з 15.07.1987 по 21.08.1992 (до дати набрання чинності Порядком проведення атестації робочих місць №442) суд зазначає наступне.
З матеріалів справи встановлено, що у зазначений період позивачка працювала на посаді контролера станочних та слюсарних робіт третього розряду в ОТК по термообробці Вісімнадцятого Державного підшипникового заводу м. Вінниця, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці серії НОМЕР_1 з посиланням на наказ №823-а від 15.07.1987.
Оскільки Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці набув чинності лише з 21.08.1992, до цієї дати підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення здійснюється не за результатами атестації, а на підставі документів, що підтверджують умови праці за час виконання роботи. Такими документами в даному випадку є записи трудової книжки позивачки, які містять усі необхідні відомості: період роботи, найменування посади, реквізити наказу про прийняття на роботу. Зазначена посада прямо передбачена Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, а також відповідними Списками, що діяли в подальші періоди. Жодних зауважень до оформлення цієї частини трудової книжки відповідачем не висловлено ні під час розгляду заяви, ні в ході розгляду справи судом.
За таких обставин суд доходить висновку, що період роботи позивачки з 15.07.1987 по 21.08.1992 підлягає зарахуванню до пільгового стажу в повному обсязі.
Щодо періоду з 21.08.1992 по 18.03.2005.
Судом встановлено, що наказом Вінницького підшипникового заводу №470/37 від 07.06.1994 «Про проведення атестації робочих місць» проведено атестацію робочих місць, за результатами якої відомістю атестації робочих місць на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1, №2 підтверджено право на пільгову пенсію контролерам з термооброблення (на гарячих дільницях робіт), у тому числі позивачці. Витяг із цього наказу долучено до трудової книжки позивачки.
Відповідно до пунктів 4.1-4.3 Порядку №383, результати атестації застосовуються при обчисленні пільгового стажу впродовж 5 років після затвердження її результатів за умови, якщо впродовж цього часу докорінно не змінювались умови і характер праці. 
Суд враховує, що обов`язок своєчасного проведення чергової атестації відповідно до пункту 4 Порядку №442 покладається на роботодавця, а не на працівника, який об`єктивно позбавлений можливості впливати на дотримання підприємством цього обов`язку.
Відповідачами не надано жодних доказів того, що після 1994 року характер та умови праці позивачки на займаній посаді докорінно змінювались, а матеріали справи, зокрема безперервність запису про роботу на одній і тій самій посаді до 18.03.2005, свідчать про протилежне.
За таких обставин, керуючись наведеною вище правовою позицією, згідно з якою невиконання роботодавцем обов`язку щодо своєчасного проведення (переатестації) не може бути підставою для позбавлення працівника права на пільгове пенсійне забезпечення, суд вважає, що весь період роботи позивачки з 21.08.1992 по 18.03.2005 на посадах контролера станочних та слюсарних робіт і контролера з термооброблення, зайнятого на гарячих ділянках робіт, підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
Щодо доводів відповідачів стосовно неналежного оформлення уточнюючої довідки від 20.11.2007 №64 (відсутність зазначення характеру виконуваних робіт, підпису начальника відділу кадрів, відомостей про відпустки без збереження заробітної плати), суд зазначає, що за наявності належним чином оформлених записів у трудовій книжці, які містять усі відомості, необхідні для визначення права на пільгову пенсію, надання додаткової уточнюючої довідки за змістом пункту 20 Порядку №637 не є обов`язковою умовою, а є додатковим засобом підтвердження стажу лише за відсутності відповідних записів у трудовій книжці або їх неповноти. Оскільки такої неповноти записів трудової книжки позивачки відповідачами не встановлено та не доведено, технічні недоліки оформлення додатково наданої довідки, складеної та підписаної не позивачкою, а посадовими особами підприємства, не можуть слугувати підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду до пільгового стажу.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність та, як наслідок, наявність підстав для скасування прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення №023830033953 від 09.05.2025, яким відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу позивачки періодів її роботи: з 15.07.1987 по 21.08.1992 та з 21.08.1992 по 18.03.2005
Надаючи оцінку обґрунтованості доводам позивача (його представника) щодо наявності підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 21.03.2005 по 19.05.2009 у ТОВ «ВПК», суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що згідно з записом №6 трудової книжки позивачки їй підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, розділ XIV, поз. 14.4а, на підставі наказу №326 від 25.07.2005, витяг з якого долучено до трудової книжки. 
Таким чином, на відміну від попередніх періодів, право позивачки на пільгове пенсійне забезпечення за цей період підтверджене безпосередньо записом у трудовій книжці з посиланням на наказ підприємства про результати атестації, а тому додаткового документального підтвердження в цій частині не вимагається.
Суд також враховує, що в оскаржуваному рішенні відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області – взагалі не навів мотивів незарахування цього періоду до пільгового стажу, обмежившись загальним висновком про відсутність пільгового стажу, що суд розцінює як невиконання відповідачем обов`язку щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду поданих документів, передбаченого пунктом 4.7 Порядку №22-1.
За таких обставин період роботи позивачки з 21.03.2005 по 19.05.2009 також підлягає зарахуванню до пільгового стажу в повному обсязі.
Отже, загальний пільговий стаж позивачки за Списком №2 становить 21 рік 10 місяців 3 дні, що перевищує встановлені пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV вимоги щодо необхідного пільгового стажу (не менше 10 років на відповідних роботах) за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок (страховий стаж позивачки, який відповідачами не оспорюється, становить 37 років 6 місяців 5 днів).
Визначаючись щодо належного відповідача, на якого має бути покладено обов`язок вчинити дії за наслідками задоволення позову.
Судом встановлено, що заява позивачки від 01.05.2025 розглядалася за принципом екстериторіальності саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яким і було прийнято оскаржуване рішення №023830033953 від 09.05.2025, включно з обчисленням страхового та пільгового стажу позивачки. 
Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в цих правовідносинах виконувало функцію лише щодо прийняття первинного звернення та (у разі призначення пенсії) забезпечення її виплати за місцем проживання особи відповідно до пункту 4.10 Порядку №22-1, проте не приймало рішення по суті питання про право позивачки на пенсію.
Ця обставина визнається й самими відповідачами у поданих відзивах, зокрема Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області прямо зазначає, що дії зобов`язального характеру щодо призначення (перерахунку) пенсії мають бути покладені саме на орган, який розглядав відповідну заяву за принципом екстериторіальності, з посиланням на постанови Верховного Суду від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23, від 16.10.2024 у справі №140/14380/23, від 18.09.2024 у справі №240/6201/23, від 09.07.2024 у справі №240/16372/23. 
Суд погоджується з цією правовою позицією та вважає, що вимога позивачки про покладення обов`язку призначити та виплачувати пенсію саме на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області є помилковою щодо визначення належного відповідача для цієї вимоги, а відповідний обов`язок має бути покладений на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Щодо способу відновлення порушеного права суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. 
Оскільки судом встановлено, що всі спірні періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивачки, а сукупний страховий та пільговий стаж позивачки відповідає вимогам пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, і будь-яких інших підстав для відмови у призначенні пенсії оскаржуване рішення не містило, суд вважає за можливе зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати позивачці до пільгового стажу спірні періоди роботи та вирішити питання щодо призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах з дати звернення – 01.05.2025.
При цьому, в даному випадку суд критично оцінює доводи відповідачів про дискреційний характер повноважень органів Пенсійного фонду та неможливість підміни судом цих повноважень, адже встановлення юридичного факту наявності чи відсутності стажу на підставі поданих документів не є дискреційним повноваженням у розумінні можливості органу владних повноважень обирати різні варіанти поведінки, а є встановленням об`єктивних обставин на підставі наявних доказів, тому такі доводи відповідачів судом відхиляються.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).
Оскільки позов містив декілька вимог (дві) немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає виходячи з кількості (а не розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.
Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №023830033953 від 09.05.2025 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.05.2025, зарахувавши до її пільгового стажу у повному обсязі:
- період роботи з 15.07.1987 по 15.08.2001 на посаді контролера станочних та слюсарних робіт в ОТК по термообробці Вісімнадцятого Державного підшипникового заводу м. Вінниця (перейменованого у ВАТ «Вінницький підшипниковий завод»);
- період роботи з 16.08.2001 по 18.03.2005 на посаді контролера з термооброблення, зайнятого на гарячих ділянках робіт з термооброблення термічного цеху того ж підприємства;
- період роботи з 21.03.2005 по 19.05.2009 на посаді контролера з термооброблення, зайнятого на гарячих ділянках робіт, у ВТК термічного цеху ТОВ «ВПК».
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) 20 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )
Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 43, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ 20987385)
Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, код ЄДРПОУ 13322403)

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна