Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків 
02 вересня 2026 року № 520/8562/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_2 ) , Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_4 ) , Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_5 , код НОМЕР_2 ) , про визнання протиправними та скасування наказу, рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просив суд: 
-визнати протиправним і скасувати Наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині взяття на облік та призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_5 до військової частини НОМЕР_3 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ;
-визнати протиправною та скасувати рішення військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Харків №2026-0212-2047-2825-7 від 12.02.2026 року, як похідної від вищевказаних протиправних дій;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_3 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_6 прийняти рішення про звільнення від проходження військової служби ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_5 та виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_3 , Код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ;
-стягнути судовий збір.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06 травня 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження. 
В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що має військво-обліковий документ: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_7 згідно якого 17.07.2018 року виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі п.б ч.6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу ( як раніше засуджений за скоєння тяжкого злочину). таном на 2022 рік здійснив оновлення своїх облікових даних в системі Резерв+. Згідно вказаних даних отримав категорію обліку: Не військовозобов`язаний. Таким чином в силу вимог чинного законодавства ОСОБА_1 є особою не військовозобов`язаним, виключеною з військового обліку і не підлягає мобілізації та призову на військову службу. Приблизно о 18:30 годин 12.02.2026 року позивач перебував на АДРЕСА_2 , де невідомими особами у військовій формі із застосуванням до нього фізичного впливу, його було позбавлено власного мобільного телефону, в якому встановлено діючий додаток Резерв+, щодо його статусу не військовозобов`язаного та виключеного з військового обліку. Далі із застосуванням фізичної сили його безпідставно позбавлено волі та примусово доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) АДРЕСА_2 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Позивача визнано придатним до військової служби та здійснено призов на військову службу під час мобілізації, на особливий період. 
Відповідачі надали відзиви на позов, в яких заперечували проти позовних вимог та вважали їх такими, що не підлягають задоволенню.
Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.
Відповідно до статей 17 і 65 Конституції України захист суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності України є найважливішою функцією держави та справою всього Українського народу, а захист Вітчизни є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указами Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та №69/2022 в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. На момент виникнення спірних правовідносин воєнний стан і загальна мобілізація тривали.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, визначає механізм організації та проведення призову, який включає уточнення військово-облікових даних, проходження медичного огляду, перевірку підстав для відстрочки, документальне оформлення призову та відправлення призваних осіб до місць проходження військової служби.
Відповідно до пункту 2 Порядку №560 на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, які забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Отже, оформлення направлення на медичний огляд, перевірка військово-облікових відомостей і видання наказу про призов належать до організаційних та владно-управлінських повноважень районного ТЦК та СП. Визначення придатності за станом здоров`я належить до окремої спеціальної компетенції військово- лікарської комісії.
Як встановлено судом, 12 лютого 2026 року о 19 год. 46 хв. ОСОБА_1 доставлено (супроводжено) до ІНФОРМАЦІЯ_5 працівником Національної поліції України Воробйовим О., номер жетона 0095769, що зафіксовано у відповідній довідці про доставлення (супроводження).
ІНФОРМАЦІЯ_6 сформовано електронне направлення від 12.02.2026 №6616100 для визначення придатності позивача до військової служби. Місцем проведення медичного огляду визначено КНП «Міська поліклініка №18» Харківської міської ради, м. Харків, вул. Миру, 11.
За результатами медичного огляду оформлено довідку військово- лікарської комісії від 12.02.2026 №2026-0212-2047-2825-7, у якій зазначено діагнози, застосовані статті 42-в і 52-в графи II Розкладу хвороб та постанову «Придатний до військової служби». У матеріалах наявні картка обстеження та медичного огляду (додаток 13), записи лікарів-спеціалістів, окремий висновок лікаря-хірурга, а також відомості про накладення електронних підписів головою, членами та секретарем військово-лікарської комісії 12.02.2026.
Витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 12.02.2026 №83 підтверджується призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та направлення його до військової частини НОМЕР_8 згідно з поіменним списком №ВВОБ/7Ю від 12.02.2026. Витяг підписано в АІТС «Оберіг» 12.02.2026 о 21 год. 58 хв.
Також позивач посилається на те, що 17.07.2018 його було виключено з військового обліку у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком за вчинення тяжкого злочину, та вважає, що зазначена обставина унеможливлює його подальше перебування на військовому обліку і призов на військову службу.
Водночас правове становище особи станом на 12.02.2026 визначалося законодавством, чинним саме на цю дату. Чинна редакція частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не містить судимості за тяжкий або особливо тяжкий злочин серед підстав, за яких громадянин не підлягає перебуванню на військовому обліку. Отже, виключення з обліку у 2018 році за нормою, яка надалі була змінена, не створює для особи безстрокового статусу, що не підлягає перегляду відповідно до чинного законодавства.
Застосування чинного на 12.02.2026 законодавства до актуального військово- облікового статусу позивача не є наданням закону зворотної дії в часі: правомірність виключення у 2018 році не скасовується і не переоцінюється, натомість визначаються права та обов`язки особи на майбутнє за новим нормативним регулюванням.
Крім того, пунктом 14-3 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, передбачено взяття на військовий облік громадян України чоловічої статі віком від 25 до 60 років, які не перебувають на військовому обліку, на підставі відомостей, отриманих Міноборони шляхом електронної інформаційної взаємодії державних реєстрів та інформаційних систем, крім випадків, коли такі громадяни відповідно до закону не беруться на військовий облік.
Таким чином, сам по собі запис про виключення з військового обліку не доводить, що станом на 12.02.2026 позивач належав до категорії осіб, які за чинним законом не можуть бути військовозобов`язаними та не підлягають взяттю на військовий облік.
У прохальній частині позову позивач просить скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 в частині взяття на облік та призову. Однак витяг з наказу від 12.02.2026 №83 містить виключно рішення про призов позивача на військову службу під час мобілізації та направлення до військової частини НОМЕР_8 .
Направлення від 12.02.2026 №6616100 є організаційним документом, сформованим ІНФОРМАЦІЯ_6 у межах повноважень із забезпечення медичного огляду військовозобов`язаного. Саме направлення не встановлює діагноз, не визначає ступінь придатності та не замінює рішення військово-лікарської комісії.
У матеріалах наявні документи, які підтверджують документальне оформлення медичного огляду: довідка ВЛК №2026-0212-2047-2825-7, картка обстеження та медичного огляду, записи лікарів-спеціалістів, окремий висновок лікаря-хірурга та відомості про електронне підписання довідки членами комісії.
Питання фактичного змісту огляду кожним лікарем, повноти лабораторних та інструментальних досліджень, врахування наданих медичних документів, правильності діагнозів і застосування статей Розкладу хвороб належать до спеціальної компетенції військово-лікарської комісії та закладу охорони здоров`я. 
Відповідно до пункту 82 Порядку №560 наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації видається керівником районного (міського) ТЦК та СП у день відправлення військової команди до військової частини.
Наказ №83 від 12.02.2026 видано уповноваженим керівником районного ТЦК та СП у межах визначеної законом компетенції. На момент його видання у розпорядженні Відповідача 1 був документально оформлений висновок ВЛК про придатність позивача до військової служби. Позивач у позові не посилається на наявність у нього станом на 12.02.2026 оформленої відстрочки від призову або чинного бронювання та не надає відповідних підтвердних документів.
Пунктом 83 Порядку №560 передбачено, що командир військової частини надсилає ТЦК та СП витяг з наказу про зарахування особи до списків військової частини. Саме військова частина веде облік особового складу та приймає кадрові рішення щодо проходження військової служби. Тому вимога про звільнення та виключення зі списків особового складу НОМЕР_3 не може бути виконана ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Так, суд зазначає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25 березня 1992 (далі Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до положень ст.1 Закону №2232-ХІІ, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Виконання військового обов' язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Указом Президента №1153/2008 від 10 грудня 2018 року «Про положення проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» (надалі - Положення №1153/2008), затверджено положення яке регламентує порядок проходження військової служби та питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.
Пунктом 253 Положення №1153/2008 передбачено, що призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а резервістів - командирами військових частин на підставі указів Президента України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (надалі - Закон №3543-ХІІ).
Згідно із частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-ХІІ, призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Положення ч.1 ст.39 Закону №2232-ХІІ, визначають, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Кабінет Міністрів України 23 лютого 2022 року постановою №154 затвердив Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі по тексту - Положення №154), пунктом 1 якого встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з пунктом 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
В свою чергу закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10 квітня 2009 року №170 (надалі, також - Інструкція №170), визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Відповідно до пункту 12.1 розділу XII Інструкції №170 звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.
Частиною 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах визначених в даній статті Закону.
Позивач зазначає, що 17 липня 2018 року був виключений з військового обліку військовозобов`язаних на підставі пп.6 п.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». При цьому посилається на наявність відповідної відмітки в Тимчасовому посвідчені №0774/4.
Так, згідно з ч.6 Закону № 2232-ХІІ в редакції, чинній на час виключення позивача з військового обліку (17 липня 2018 року) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які:1) призвані чи прийняті на військову службу; 2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів; 3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку; 4) досягли граничного віку перебування в запасі; 5) припинили громадянство України; 6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину: 7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; 8) не отримали до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності; 9) померли.
Однак, 11 квітня 2024 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ (далі -Закон №3633-ІХ), який набрав чинності 18 травня 2024 року.
Так, зазначеним Законом №3633-ІХ внесено зміни до Закону №2232-ХІІ та викладено статтю 37 в новій редакції.
18 травня 2024 року набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі Порядок №560).
Згідно із пунктом 4 Порядку №560 на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані, зокрема:
1. особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;
2. особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;
3. засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, що засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджені за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджені за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286- 1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засуджені службові особи, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище. Зазначені особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.
Отже, з урахуванням змін, внесених Законом №3633-ІХ, редакція статті 37 Закону №2232-ХІІ не передбачає такої підстави для виключення особи з військового обліку як засудження її раніше до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Аналіз норми Порядку №560, свідчить, що починаючи з 18 травня 2024 року передбачається можливість призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зокрема, осіб, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, тобто такі особи підлягають взяттю на військовий облік та можуть бути призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно- правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Тобто, дія нормативно-правового акту в часі пов`язується із вступом його в силу і з моментом втрати ним юридичної сили.
За колом осіб дія нормативно-правового акту поділяється на такі види: загальні (розраховані на все населення), спеціальні (розраховані на певне коло осіб) та виняткові (роблять винятки із загальних і спеціальних).
Дія Закону №2232-ХІІ у новій редакції поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, що не досягли граничного віку перебування у запасі.
Унесення змін до законодавства, яке призводить до погіршення становища особи, може суперечити принципу незворотності дії закону в часі (стаття 58 Конституції України), якщо йдеться про ретроактивну дію закону.
Проте, у даній справі не йдеться про притягнення особи до кримінальної або адміністративної відповідальності, а поновлення військового обліку, що регулюється спеціальним законодавством. Отже, доводи позивача в частині порушення принципів юридичної визначеності та дії законів у часі є необґрунтованими.
Крім того, спірні правовідносини виникли у 2026 році, тобто після внесення відповідних змін до Закону №2232-ХІІ.
Щодо застосування положень частини першої статті 58 Конституції України Верховний Суд в постанові від 09 квітня 2026 року у справі № 280/6524/24 зробив наступні висновки:
«На порядок дії нормативно-правового акту за колом осіб поширюється загальне правило: нормативно-правовий акт діє стосовно всіх осіб, які перебувають на території його дії і є суб`єктами правовідносин, на яких він розрахований. Коло осіб, на яких поширює свою дію той чи інший нормативно-правовий акт, може визначатися також за ознакою статі, віком, професійної приналежності (наприклад, військовослужбовці), станом здоров`я.
Унесення змін до законодавства, яке призводить до погіршення становища особи, може суперечити принципу незворотності дії закону в часі (стаття 58 Конституції України), якщо йдеться про ретроактивну дію закону.
Однак, у цьому випадку йдеться не про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності, а поновлення військового обліку, що регулюється спеціальним законодавством.
Законодавець має право змінювати критерії військового обліку, якщо це відповідає національним інтересам держави.
У зв`язку із внесенням змін до Закону №2232-ХІІ звужено коло підстав для виключення з військового обліку.
Метою таких змін було розширення кола осіб, щодо яких діє військовий обов`язок, і які мають досвід проходження військової служби та можуть бути використані для доукомплектування Збройних Сил України, тобто збільшення мобілізаційного ресурсу держави.
З часу набрання чинності змін до Закону №2232-ХІІ він поширює свою дію на всій території України і розповсюджується на всіх осіб, що не досягли граничного віку перебування у запасі.».
Таким чином, оскільки за чинними нормами статті 28 Закону №2232-ХІІ позивач не досяг граничного віку перебування у запасі, тому відповідач на законних підставах поновив його на військовому обліку військовозобов`язаних.
Таким чином, оскільки позивач не припинив громадянство України, не визнаний непридатними до військової служби та не має права на виключення з військового обліку у зв`язку з недосягненням граничного віку перебування у запасі, то і відсутні підстави для виключення його із військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а тому він підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Також згідно з абз. 2 п.81 Порядку №560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ (абз. 8 п. 81 Порядку №560).
Наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період, видається керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - в день відправлення військової команди до військової частини (установи) (п.82 Порядку № 560).
Позивач зазначив, що на підставі Наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 , він був направлений до військової частини НОМЕР_3 .
Однак, дана інформація не відповідає дійсності, оскільки солдат ОСОБА_1 прибув до військової частини НОМЕР_3 з військової частини НОМЕР_8 .
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №73 від 03 березня 2026 року, солдата ОСОБА_2 , 2974500233, призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 24 лютого 2026 року №159-РС на посаду водія-електрика радіолокаційної станції батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_3 , ВОС-790058А, якого 02 березня 2026 року виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_8 , з 03 березня 2026 року зараховано до списків особового складу на грошове та речове забезпечення, на продовольче забезпечення зі сніданку 04 березня 2026 року, вважати таким, що з 03 березня 2026 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом за тарифним розрядом 5 у сумі 2820,00 гривень, шпк «солдат».
Оскільки посада водія-електрика радіолокаційної станції батареї перехоплювачів безпілотних літальних апаратів зенітного ракетного дивізіону військової частини НОМЕР_3 , на яку було призначено солдата ОСОБА_1 , не була вакантною, то цим же наказом солдата ОСОБА_1 призначено на вакантну посаду старшого телефоніста відділення зв`язку взводу зв`язку механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 .
Вищезазначене свідчить, що позивач не прибував до військової частини НОМЕР_3 з ТЦК та СП. Позивач прибув до військової частини НОМЕР_3 з військової частини НОМЕР_9 , до списків особового складу якої він раніше був включений.
Наказ №73 від 03 березня 2026 року було видано у зв`язку з прибуттям військовослужбовця до військової частини з іншої частини на підставі наказу ІНФОРМАЦІЯ_7 . Даний наказ є актом індивідуальної дії, який вичерпав свою дію фактом його виконання (військовослужбовець прибув до військової частини, прийняв нову посаду, приступив до виконання обов`язків).
Тому скасування наказу №73 не є належним способом захисту, і не призведе до відновлення прав позивача.
Верховний Суд сформував сталу доктрину, відповідно до якої акт індивідуальної дії не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12 травня 2021 року у справі №9901/286/19, від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17, Касаційний адміністративний суд у рішеннях від 14 липня 2021 року у справі №9901/96/21, від 27 жовтня 2022 року у справі №П/9901/97/21).
За таких обставин в діях військової частини про включення позивача до переліку особового складу відсутня протиправність, і як результат відсутні правові підстави для скасування наказу №73.
Судом встановлено, солдат ОСОБА_1 , 24 березня 2026 року самовільно залишив розташування підрозділу, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №99 від 25 березня 2026 року.
03 квітня 2026 року відповідно до підпункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України солдата ОСОБА_1 увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 (наказ командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) №117 від 09 квітня 2026 року).
Також суд зазначає, що за приписами частини першої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Відповідно до пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема: ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; надають командирам військових частин інформацію про військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку, з метою добору громадян для проходження служби у військовому резерві та військової служби за контрактом.
Зі змісту положень статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вбачається, що призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.
Частина п`ята статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Після призову позивач був зарахований до списків особового складу військової частини, відповідно спірні правовідносини перейшли у сферу проходження військової служби та регулюються спеціальним законодавством про військову службу.
Водночас такий висновок не означає, що будь-яке порушення прав при мобілізації не може мати правових наслідків для оцінки правомірності рішень чи дій суб`єкта владних повноважень. Оцінка наслідків призову особи, має здійснюватися з урахуванням конкретних обставин справи, у тому числі поведінки особи щодо реалізації такого права, характеру допущених порушень та стадії спірних правовідносин.
В контексті сказано, варто також звернути увагу на позицію Верховного Суду викладену в постанові від 05 лютого 2025 року по справі №160/2592/23, відповідно до якої, процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
При цьому, право на звільнення з військової служби виникає після набуття особою статусу військовослужбовця та регулюється статтею 26 Закону №2232-ХП, Під час дії воєнного стану звільнення військовослужбовця можливе виключно з підстав, прямо передбачених частиною четвертою статті 26 вказаного Закону.
В свою чергу положення ст. 26 Закону №2232-ХІІ не містять такої підстави для звільнення з військової служби, як порушення процедури мобілізації.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 14 травня 2026 року у справі №620/183/23.
Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 , код НОМЕР_4 ), Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 , про визнання протиправними та скасування наказу, рішення, зобов`язання вчинити певні дії-залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.