ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2026 року | справа № 380/16825/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач) із вимогами:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непроведення ОСОБА_1 індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, з 01 березня 2026 року у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 22 серпня 2022 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV. При призначенні пенсії застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, за 2019-2021 роки, у розмірі 10846,37 грн. Позивач вказує, що індексація раніше призначеної пенсії має проводитися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати, який був фактично врахований при призначенні пенсії, а не умовного показника станом на 01 жовтня 2017 року (3764,40 грн), передбаченого Порядком № 124. Позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121 до показника середньої заробітної плати за 2019-2021 роки, проте відповідач листом від 06 серпня 2026 року № 41821-43337/А-02/8-1300/26 у такому перерахунку відмовив. Уважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою судді від 17.08.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечено. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні проводиться на підставі частини другої статті 42 Закону № 1058-IV та Порядку проведення перерахунку пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124. За позицією відповідача, згідно з пунктом 5 Порядку № 124 перерахунок пенсій проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (3764,40 грн), на відповідні коефіцієнти. Відповідач указав, що з урахуванням послідовного застосування коефіцієнтів показник середньої заробітної плати для цілей індексації станом на 01 березня 2026 року становить 9992,40 грн, а розмір пенсії позивача обчислено відповідно до норм чинного законодавства. Просив у задоволенні позову відмовити.
Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.
ОСОБА_1 з 22 серпня 2022 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.
При призначенні пенсії позивачу застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2019-2021 роки, у розмірі 10846,37 грн.
Кабінетом Міністрів України прийнято низку постанов, якими встановлено коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати для проведення індексації пенсій: постановою від 24 лютого 2023 року № 168 - коефіцієнт 1,197 з 01 березня 2023 року; постановою від 23 лютого 2024 року № 185 - коефіцієнт 1,0796 з 01 березня 2024 року; постановою від 25 лютого 2025 року № 209 - коефіцієнт 1,115 з 01 березня 2025 року; постановою від 25 лютого 2026 року № 236 - коефіцієнт 1,121 з 01 березня 2026 року.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення індексації пенсії шляхом послідовного застосування зазначених коефіцієнтів (1,197, 1,0796, 1,115, 1,121) до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки (10846,37 грн), який був врахований при призначенні йому пенсії.
Листом від 06 серпня 2026 року № 41821-43337/А-02/8-1300/26 відповідач відмовив позивачу у такому перерахунку, зазначивши, що індексація здійснюється шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року (3764,40 грн), з послідовним застосуванням відповідних коефіцієнтів.
Уважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору по суті суд керується таким.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Стаття 40 Закону № 1058-IV визначає порядок обчислення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії. Частина друга статті 40 встановлює, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Частина друга статті 42 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та проведення щорічних індексацій) передбачає, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.
Механізм проведення такого перерахунку деталізовано Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 (далі - Порядок № 124).
Пункт 1 Порядку № 124 визначає, що цим Порядком встановлено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Пункти 2 та 3 Порядку № 124 визначають, які саме пенсії підлягають перерахунку, і пенсія позивача, призначена відповідно до Закону № 1058-IV, підпадає під дію цього Порядку.
Пункт 5 Порядку № 124, на який посилається відповідач, встановлює, що у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01 жовтня 2017 року на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку. Кожен наступний перерахунок проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Ключовим питанням у цій справі є те, чи підлягає індексації відповідно до щорічних коефіцієнтів, встановлених Кабінетом Міністрів України, саме той показник середньої заробітної плати (у цьому випадку - 10846,37 грн за 2019-2021 роки), який був фактично застосований при призначенні пенсії позивачу у 2022 році, чи індексації підлягає лише умовний показник середньої заробітної плати станом на 01 жовтня 2017 року (3764,40 грн), як стверджує відповідач.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Верховний Суд у постанові від 13 січня 2025 року у справі № 160/28752/23, аналізуючи положення частини другої статті 42 Закону № 1058-IV та Порядку № 124, дійшов висновку, що абзац перший у сукупності з абзацом другим пункту 5 Порядку № 124 повинні застосовуватися у відповідності з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV, тобто під час проведення індексації повинен застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії під час її призначення.
Верховний Суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 16 квітня 2025 року у справі № 200/5836/24 не знайшов підстав для відступу від зазначеного правового висновку та виснував, що при проведенні перерахунку пенсій, призначених у 2020-2023 роках згідно із Законом № 1058-IV, у зв`язку зі щорічною індексацією збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, як це передбачено частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV.
Верховний Суд указав, що положення пункту 5 Порядку № 124 суперечать частині другій статті 42 Закону № 1058-IV, оскільки по-різному визначають показник, який збільшується на відповідні коефіцієнти: за приписами Закону - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, а за приписами Порядку - той самий показник, однак станом на 01 жовтня 2017 року. У разі суперечності норм підзаконного акта нормам закону застосуванню підлягають норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу, а тому застосування при проведенні індексації пенсій, починаючи з 2020 року, положень пункту 5 Порядку № 124 замість частини другої статті 42 Закону № 1058-IV є протиправним.
Аналогічний правовий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 27 січня 2025 року у справі № 200/422/24.
Отже, відповідно до наведених висновків Верховного Суду, при проведенні індексації пенсії позивачу з 01 березня 2026 року відповідач мав застосувати коефіцієнти збільшення, встановлені постановами Кабінету Міністрів України № 168, № 185, № 209 та № 236, саме до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки у розмірі 10846,37 грн, який був врахований при призначенні позивачу пенсії у 2022 році.
Відповідач у своєму відзиві визнає, що застосовував інший підхід, а саме індексував показник 3764,40 грн. Такі дії відповідача є протиправними та такими, що суперечать наведеним висновкам Верховного Суду.
Доводи відповідача про зворотнє зводяться до посилання на положення пункту 5 Порядку № 124, які, як установлено вище, не підлягають застосуванню у частині, що суперечить частині другій статті 42 Закону № 1058-IV, а тому не спростовують висновків суду.
Таким чином, відмова відповідача у проведенні індексації пенсії позивача шляхом застосування коефіцієнтів збільшення до показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки (10846,37 грн) є протиправною. За вказаних обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Тому, з огляду на те, що суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги немайнового характеру, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним при зверненні до суду із цим позовом судовий збір у розмірі 1064,96 грн.
Керуючись статтями 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непроведення ОСОБА_1 індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки (10846,37 грн), з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) здійснити індексацію, перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки (10846,37 грн), з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, з 01 березня 2026 року у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115 та 1,121, з урахуванням виплачених сум.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ЄДРПОУ 13814885) 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.