Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/3400/26
Провадження № 2-о/185/136/26 

17 липня 2026 року      м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Бабія С.О., за участю секретаря судового засідання Вакули В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту перебування на утриманні,
ВСТАНОВИВ:
09.02.2026 представник заявниці адвокат Остапуля Н.П. від імені заявниці ОСОБА_1 звернулась до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту перебування на утриманні та просить встановити факт перебування заявниці на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заява вмотивована тим, що з 07 жовтня 2005 року по 03 жовтня 2014 року та з 04 жовтня 2023 року і до смерті ОСОБА_2 заявниця перебувала з останнім у зареєстрованому шлюбі. Весь час, починаючи з реєстрації першого шлюбу до смерті чоловіка вони проживали однією сім`єю за адресою : АДРЕСА_1 , жили однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, турбувались один про одного. За життя чоловік заявниці отримував пенсію, яка в середньому складала 14 000 гривень щомісячно, а заявниця в цей період отримувала щомісячно пенсію в розмірі 2520 грн. та державну допомогу по догляду за своєю повнолітньою донькою 1760 грн. Заявниця перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки він отримував пенсію, яка значно перевищувала її доходи, і його утримання для неї хоч було постійним і основним джерелом засобів для існування. 02.01.2026 року заявниця звернулась до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області їй було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника у зв`язку з тим, що вона не надала документи, які підтверджують факт перебування на утриманні померлого годувальника. Встановлення факту перебування на утриманні чоловіка заявниці необхідно для реалізації її права на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. 
Заявниця та її представник у судове засідання не з`явилися, представник заявника подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області через систему «Електронний суд подав заяву про розгляд справи без участі свого представника, не заперечує проти задоволення заяви, покладається на розсуд суду.
Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для реалізації прав особи.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про
встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, якщо це необхідно для
реалізації її прав.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів.
Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній на 15 лютого 2024 року (час смерті ОСОБА_2 ) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині
другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію У зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.02.2024 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішенням №912160199082 від 08.01.2026 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області заявниці на підставі поданої заяви від 02.01.2026 року відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника (перехід на цей вид пенсії), оскільки нею не надано документ про перебування на утриманні померлого
годувальника.
Відповідно до копій свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 31.03.2026 року, свідоцтва про розірвання шлюбу від 03.10.2014 року, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 04.10.2023 року ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 07 жовтня 2005 року по 03 жовтня 2014 року та з 04 жовтня 2023 року і до смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Заявниця разом із своїм чоловіком з 2005 року проживали разом в 
АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, що підтверджується актом, складеним головою квартального комітету від 12.03.2024 року № 5.
Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2026/000939358 від 20.01.2026 року заявниця з 26.02.1988 року зареєстрована за адресою: 
АДРЕСА_2 , в якій вона фактично не проживала, про що свідчить копія акту про не проживання від 07.02.2026 року.
В пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому, отримання заявником інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування його на утриманні. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Чоловік заявниці отримував пенсію, розмір якої значно перевищував доходи останньої, що свідчить про те, що ОСОБА_3 перебувала на утримання свого чоловіка і його пенсія була постійним і основним джерелом засобів до існування для неї.
Встановлення факту проживання однією сім`єю має для заявниці юридичне значення для реалізації права на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника. В позасудовому порядку цей факт встановити не можливо. Спору про право в даному випадку суд не вбачає.
Відтак, заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В :
Заяву задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд
Дніпропетровської області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження
відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.
Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:
http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С. О. Бабій