Справа № 314/2568/26
Провадження № 1-кп/314/893/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2026         м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
секретар судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №62025080100005959 від 26.08.2025 стосовно
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердянськ Запорізької області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця за мобілізацією, який проходив службу на посаді гранатометника 2-го взводу оперативного призначення 3-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, переведеного в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», раніше судимого:
- 10.07.2000 Бердянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.81 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.45 КК України враховано засудження з іспитовим строком на 1 рік, штраф 680 грн., на підставі ст.1П «А» Закону України «Про амністію» від відбування покарання звільнений;
- 04.10.2000 Бердянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 140, ч.3 ст. 140, ст.44, ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст.45 КК України враховано засудження з іспитовим строком на 2 роки;
- 19.04.2001 Бердянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.45 КК України враховано засудження з іспитовим строком на 2 роки;
- 14.01.2002 Бердянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.71 КК України частково приєднати покарання за вирок Бердянського районного суду Запорізької області від 19.04.2001 та визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі;
- 01.02.2007 Бердянським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.ст.75. 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців; 
- 05.03.2008 Бердянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.317, ч.2 ст.307; ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Бердянського районного суду Запорізької області від 01.02.2007 та визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці з конфіскацією майна;
- 05.06.2012 Бердянським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.263; ч.3 ст.185; ч.3 ст.185, ч.3 ст.185; ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Бердянського районного суду Запорізької області від 05.03.2008 за ч.2 ст.307 КК України та визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;
- 03.11.2016 Бердянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185; ч.3 ст.15. ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців, на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Бердянського районного суду Запорізької області від 05.06.2012 та визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 7 місяців;
- 27.12.2016 Бердянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185; ч.2 ст.309; ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за вироком Бердянського районного суду Запорізької області від 03.11.2016 та визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, з 09.11.2016 враховувати 1 день п/з за 2 дні п/в;
- 22.06.2020 Бердянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185; ч.2 ст.185; ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Звільнився 24.01.2023, невідбуте покарання 4 місяці 9 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 407, ч.8 ст.408 КК України, 
за участю прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та, проходячи її на посаді гранатометника 2-го взводу оперативного призначення 3-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9. 11, 16, 49. 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. 04 червня 2025 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій. передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, не з`явився до місця служби, а саме до місця дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України поблизу населеного пункту Дніпровка Петро-Михайлівської сільської громади Запорізького району Запорізької області з лікувального закладу - ДУ «ТМО МВСС України по Запорізькій області», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , в якому проходив медичний огляд, після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 23 липня 2025 року, а саме до моменту встановлення його місцезнаходження працівниками правоохоронного органу. 
Крім того, ОСОБА_3 , проходячи військову службу за мобілізацією, у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16. 491, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил. України, 26 липня 2025 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, розташоване поблизу населеного пункту АДРЕСА_4 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 14 серпня 2025 року, а саме до моменту встановлення його місцезнаходження працівниками правоохоронного органу. 
Крім того, ОСОБА_3 , проходячи військову службу за мобілізацією, у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16. 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер евоїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, 30 серпня 2025 року самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України в районі населеного пункту АДРЕСА_4 , після чого свої службові обов`язки не виконує, час проводить на власний розсуд, заходи для повернення до місця служби та військової частини не приймає та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляє та незаконно перебуває за межами місця служби. 
У судовому засіданні ОСОБА_3 після роз`яснення йому судом суті обвинувачень повністю визнав свою вину в пред`явлених обвинуваченнях, обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся. 
Також пояснив, що він протягом 7 років є наркозалежним, проходив лікування та перебував на замісній терапії, тому під час проходження служби в НГУ потребував постійного нагляду та лікування. Проте, в умовах служби, отримувати відповідне лікування не міг через відсутність лікаря-нарколога. З цим і пов`язані залишення місця служби, які він вчинив тричі в періоди, зазначені в обвинувальному акті. Останній раз він був відсутнім протягом 7 місяців, перебував в м.Полтава, в тому числі, і проходив лікування. Офіційно з повідомленнями про місце свого перебування до командування не звертався, лише дзвонив.
З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. 
Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідивши та оцінивши в сукупності докази, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена дослідженими доказами, та кваліфікує його дії:
- за першим епізодом за ч.5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану;
- за другим епізодом за ч.5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану;
- за третім епізодом за ч.4 ст.408 КК України, як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжкими та особливо тяжким злочинами; дані, які характеризують обвинуваченого: раніше судимий, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується задовільно; перебував на лікуванні з приводу психічних і поведінкових розладів внаслідок вживання комбінованих опіоїдів, стимуляторів, канабіноїдів, синдром залежності, під час утримання в слідчому ізоляторі звернувся до адміністрації із заявою про залучення його до праці.
Відповідно до ст.66 КК України, обставини, які пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів. 
Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого суд погоджується із думкою прокурора та вважає, що єдино вірним для обвинуваченого покаранням, яке сприятиме його виправленню і запобігатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, може бути тільки покарання у вигляді позбавлення волі на строк наближений до мінімального в межах санкції інкримінованих статей.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України суд вважає за необхідне призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань.
Витрати, пов`язані із залученням стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, речові докази та цивільний позов відсутні.
Враховуючи вид покарання, призначений судом, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили необхідно залишити тримання під вартою.
Час попереднього ув`язнення ОСОБА_3 підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3  винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України та призначити йому покарання:
за ч.5 ст.407 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі,
за ч.4 ст.408 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покараньостаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання - 31.03.2026, зарахувавши строк попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання.
Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 

Суддя:                 ОСОБА_6 

20.07.2026