Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2026 р. № 520/2107/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області яка полягає у непроведенні індексації показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 2024 році відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» на коефіцієнт 1,0796, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» на коефіцієнт 1,115 без зарахування до страхового стажу періодів роботи в медичному закладі з 01.07.2009 по 28.08.2022 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із проведенням індексації, з 20.07.2025 відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» на коефіцієнт 1,0796, з 01.03.2025 відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» на коефіцієнт 1,115 із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи в медичному закладі з 01.07.2009 по 28.08.2022 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
В обґрунтування позову позивач зазначила, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо непроведення індексації показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 2024 році відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» на коефіцієнт 1,0796, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» на коефіцієнт 1,115 без зарахування до страхового стажу періодів роботи в медичному закладі з 01.07.2009 по 28.08.2022 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", є протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до Електронного кабінету, яка міститься в матеріалах справи.
Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідні документи у встановлений строк до суду не надходили.
Згідно з ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач) як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 08.10.2023 р.
Позивачем отримано детальний розрахунок розміру пенсії позивача, з якого вбачається, що позивачу застосовується середня заробітна плата у Україні, обчислена як середній показник за 2020-2022 роки, з 01 березня 2024року позивачу в порядку індексації добавлено ще 100,00 грн.; з 01 березня 2025 року позивачу в порядку індексації середній заробіток проіндексовано лише на 1,0345 (пункт 6 Постанови КМУ від 25 лютого 2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», замість п. 1 вказаної Постанови на коефіцієнт 1,115).
Тобто, позивачу не проведено індексацію показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки в 2024 році відповідно до пунктів 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» на коефіцієнт 1,0796, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» на коефіцієнт 1,115.
Також, позивач зазначає, що до її стажу не зараховано періоди роботи в медичному закладі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.07.2009 по 28.08.2022 в подвійному розмірі.
Позивачем у позові зазначено, що всі вищевказані періоди внесені до записів трудової книжки позивача, згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії №24 від 31.03.2023 підтверджено, що позивач працювала з 01.07.2009 по 28.08.2022 на посаді молодшої медичної сестри 6 відділення, безпосередньо по обслуговуванню психічно хворих. На цій посаді була зайнята повний робочий день, та згідно довідки №25 від 31.01.2023 за цей період роботи відпустка за свій рахунок не надавалась.
Однак, зі змісту протоколу розрахунку пенсії вбачається, що кратність за вказані періоди становить 1, але в розрахунку стажу, що дає право на зниження пенсійного віку вказано кратність 2. Більше того, період роботи позивача з 01.09.2014 по 31.08.2020 взагалі не врахований за Списком №2, що суперечить підтверджуючим роботу за Списком №2 вищезгаданим довідкам.
Тобто позивачу зараховано до страхового стажу 39 років 6 місяці 2 дня через прорахунок кратності вищезазначених періодів в однократному порядку. Внаслідок чого коефіцієнт становить 0.39500, що зумовлює недорахунок стажу позивача та порушення її права на отримання належної їй пенсії в повному обсязі.
Вважаючи вищевказану бездіяльність відповідача протиправною, такою, що не відповідає вимогам закону, позивач звернулася до суду із даним адміністративним позовом.
З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.
Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення, у випадках, передбачених Конституцією України, регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Пунктом 2 Прикінцевих положень ЗУ № 1058-ІV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
За приписами частини другої статті 42 Закону України №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» установлено, що з 1 березня 2024 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування ”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019 році ” (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,0796.
Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», установлено, що з 1 березня 2025 р. перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019р. № 124 “Питання проведення індексації пенсій у 2019році” (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,115.
Тому, позивач має право на перерахунок розміру її пенсії з індексацією на 1,0796 в 2024 році та 1,115 в 2025 році.
Аналогічного висновку щодо саме такого проведення індексації дійшов Верховний Суд у справі у справі № 200/5836/24 (провадження № К/990/4755/25) від 16 квітня 2025 року.
У постанові від 18.02.2020 у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що «пенсія за віком» - це свого роду «державний депозит» (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Слід також зазначити, що бездіяльність відповідача, яка полягає у нарахуванні пенсії позивачу без застосування коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні в 2023, 2024, 2025 рр., має наслідком нарахування пенсії позивачу в значно меншому розмірі, що є втручанням в право власності позивача у відповідності з положеннями Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, відповідно до пунктів 21,24 рішення у справі "Федоренко проти України" (Л 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини у пункті 32 рішення по справі "Стреч проти Сполучного Королівства" ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98).
У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини "Щокін проти України" (П 23759/03 та N 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.
Крім того, такий підхід відповідача, за яким індексація не проводиться пенсіонерам, яким призначено пенсію протягом останніх трьох років є дискримінацією за датою призначення пенсії та порушує статтю 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод людини.
Так, відповідно до статті 14 Конвенції, користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.
Таким чином, бездіяльність відповідача, яка полягає у непроведенні індексації та, як наслідок, невірному нарахуванні позивачці розміру пенсії є протиправною та не відповідає вимогам закону.
Відповідно до ст. 24 Закону України №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України №1058 набрав чинності 1 січня 2004 року. До цього моменту пенсійні відносини врегульовувалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (надалі Закон України №1788).
Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції від 10 липня 2003 року робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров я, у паталого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі. Право на пільгові обчислення стажу мають працівники незалежно від займаних посад.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин.
Фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги.
Заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.
Згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача наявні всі відповідні повні записи про спірні періоди роботи позивача.
Також, у довідці №26 від 31.03.2023 виданій КНП “Обласна психіатрична лікарня №1” вказано, що згідно ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення” робота в психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу в подвійному розмірі.
Крім того, згідно довідок №24 від 31.03.2023 та №25 від 31.01.2023, які додані до позову та які підтверджують роботу позивача в період з 01.07.2009 по 28.08.2022 на посаді молодшої медичної сестри 6 відділення, безпосередньо по обслуговуванню психічно хворих.
Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, дії відповідача в неврахуванні до страхового стажу періодів роботи позивача в подвійному розмірі є необґрунтованими та протиправними.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області яка полягає у непроведенні індексації показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки ОСОБА_1 в 2024 році відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» на коефіцієнт 1,0796, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» на коефіцієнт 1,115 без зарахування до страхового стажу періодів роботи в медичному закладі з 01.07.2009 по 28.08.2022 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 із проведенням індексації, з 20.07.2025 відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» на коефіцієнт 1,0796, з 01.03.2025 відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» на коефіцієнт 1,115 із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи в медичному закладі з 01.07.2009 по 28.08.2022 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ЄДРПОУ 14099344) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області яка полягає у непроведенні індексації показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в 2024 році відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» на коефіцієнт 1,0796, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» на коефіцієнт 1,115 без зарахування до страхового стажу періодів роботи в медичному закладі з 01.07.2009 по 28.08.2022 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із проведенням індексації, з 20.07.2025 відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» на коефіцієнт 1,0796, з 01.03.2025 відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2025 р. № 209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» на коефіцієнт 1,115 із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи в медичному закладі з 01.07.2009 по 28.08.2022 в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в загальному розмірі 3993 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто три) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ЄДРПОУ 14099344).
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   М.М.Панов