Справа № 462/5339/26 Головуючий у 1 інстанції: Галайко Н.М. 
Провадження № 33/811/1319/26 Доповідач: Маліновська О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 серпня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , представника – адвоката Короїда Ю.М., іншого водія - потерпілої ОСОБА_2 та її представника – адвоката Петрини С.М., розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 09 липня 2026 року, 
встановив:
постановою Залізничного районного суду м. Львова від 09 липня 2026 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. в дохід держави. Стягнуто з ОСОБА_1 665 грн. 60 коп. судового збору на користь держави. 
Відповідно до оскаржуваної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , 12.06.2026 року о 08 год. 03 хв. за адресою: м. Львів, вул. Широка, 85, керуючи транспортним засобом «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_1 при виїзді з прилеглої території не надала перевагу в русі автомобілю «Renault Sandero», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , яка рухалася по вул. Широкій. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.
Відтак ОСОБА_1 порушила вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП.
На зазначену постанову ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі, на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що в порушення вимог ст. 283 КУпАП постанова судді не містить опису обставин, які встановлені безпосередньо в судом, а є лише покликання на протокол про адміністративне правопорушення, що є суттєвим порушенням вимог КУпАП та рішень Європейського Суду, як і те, що суддею не було оголошені обставини справи, не вислухано її пояснень, а тільки з`ясовано її ставлення до обставин справи. 
Зазначає, що нею було частково визнано провину в ДТП, яка відбулася через перевищення швидкості іншого водія, відповідно є підстави для закриття справи через відсутність безпосередньо в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши пояснення апелянта та її представника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку потерпілої та її представника, кожного окремо, які заперечили апеляційну скаргу та просили залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п.10.2 Правил дорожнього руху України виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Так, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП підтверджується сукупністю доказів, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 690803 від 12.06.2026 року, який підписано обома водіями;
- схемою з місця дорожньо-транспортної пригоди, підписану обома водіями без будь-яких зауважень;
- письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 12.06.2026 року;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 12.06.2026 року, 
тобто матеріалами справи, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, а доповнюють один одного. 
Відтак, вина ОСОБА_1 підтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Ці докази є достатніми, оскільки, як окремо, так і в сукупності, у повній мірі доводять її винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Апеляційний суд приходить до переконання, що докази вчинення правопорушення ОСОБА_1 , які покладені суддею в основу постанови, були отримані з дотриманням вимог законодавства і суддя дійшла обґрунтованого висновку про доведеність її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 будучи учасником дорожнього руху, порушила вимоги п. 10.2 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, що і стало підставою для складання поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
Покликання в апеляційній скарзі про те, що в постанові суду першої інстанції немає обґрунтувань доказів встановлених безпосередньо в судовому засіданні, а відтак таке рішення є невмотивоване, апеляційний суд розцінює, є безпідставними.
Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, то такі, на думку апеляційного суду є необгрунтованим, так як з постанови суду першої інстанції вбачається, що суддя першої інстанції врахувала та вказала у постанові усі зазначені у матеріалах справи докази.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, які невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом апеляційної інстанції при винесенні постанови.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, є належним та допустимим доказом.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції згідно вимог ст.33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення та в межах санкції статті.
Всі інші обставини, на які посилається апелянт в своїй апеляційній скарзі не впливають на законність прийнятого судом першої інстанції рішення.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви в об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
При розгляді справи судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні,
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді, апеляційним судом не встановлено.
Ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана постанова судді є законною та обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:
апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 09 липня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА