Справа № 624/580/26 
№ провадження 2/624/414/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді Богачової Т.В., з участю секретаря Тикви А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження, в залі суду селища Кегичівки Берестинського району Харківської області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Кегичівської селищної ради, третя особа: державний нотаріус Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області Серьогіна Ольга Миколаївна про визнання в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право постійного користування земельною ділянкою площею 1,00 га, згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії IV-ХР №027125, виданим 15.03.2001 на підставі Рішення VII сесії ХХІІІ скликання Шляхівської сільської Ради народних депутатів Кегичівського району Харківської області від 21 лютого 2000 року після смерті сина ОСОБА_2 ..
Позовна заява обґрунтована тим, що син позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є єдиним спадкоємцем після його смерті. Позивач є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину. 15.05.2020 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на причеп марки 2ПТС-4 9687Б) рік випуску 1982,заводський номер НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , інших свідоцтв не отримувала у зв`язку з матеріальним становищем. Зачепилівською державною нотаріальною конторою Харківської області заведена спадкова справа за № 212/2024. До складу спадщини входить все майно, що належало померлому на день смерті, в тому числі щодо права постійного користування зазначеною земельною ділянкою в розмірі 1,00 га згідно з Державним актом на право постійного користування землею серії VII сесії ХХІІ скликання Шляхівської сільської Ради народних депутатів Кегичівського р-ну Харківської обл від 21 лютого 2000 Шляхівською сільською радою Кегичівського району Харківської області, реєстр № 28. Позивач прийняла спадщину, нею користується за її цільовим призначенням, сплачує податки. Сахновщинською державною нотаріальною конторою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 червня 2026року вихідний номер 226/02-31 після смерті ОСОБА_2 , оскільки державним нотаріусом Серьогіною О.М. встановлено спір про право, пов`язаний із невизначеністю в чинному законодавстві щодо правових підстав спадкування права постійного користування земельною ділянкою, що зазначено в ч.1 ст.92 Земельного кодексу України, припинення цього речового права після смерті спадкодавця та його належності до спадкового майна. За цих обставин виник спір про визнання цього речового права за позивачем, в нотаріальному порядку та відповідачами воно не визнане, у зв`язку із цим позивач позбавлений можливості отримати правовстановлюючий документ та здійснити державну реєстрацію цього права, набутого в порядку спадкування.
Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 17.06.2026 у цій справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Зобов`язано Сахновщинську державну нотаріальну контору Харківської області надати до суду копії документів зі спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 , а саме: належним чином завірені копії зави про прийняття спадщини, усіх спадкоємців, які прийняли спадщину, копії свідоцтв про право на спадщину за законом та ін.
Ухвалою суду від 27 серпня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача адвокат Каніщева В.С. подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача та про підтримання позовних вимог. 
Представник відповідача не з`явився, подав заяву в якій просив провести розгляд справи без участі представника, у вирішенні спору покладається на розсуд суду, за наявності законних підстав не заперечує проти задоволення позову.
Третя особа подала заяву про розгляд справи за відсутністю представника.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із такого.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Шляхівською сільською радою Кегичівського району Харківської області 16.05.2019 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За життя ОСОБА_2 , згідно з копією державного акту на право постійного користування землею серії ІV-ХР №027125 від 15 березня 2001 року, на підставі рішення VІІ сесії ХХІІІ скликання Шляхівської сільської Ради народних депутатів Кегичівського району Харківської області від 21.02.2000, надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,0000 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Шляхівської сільської ради. Землю надано для ведення особистого підсобного господарства. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №28.
Відповідно до копії рішення VІІ сесії ХХІІІ скликання Шляхівської сільської Ради народних депутатів Кегичівського району Харківської області від 21.02.2000, ОСОБА_2 надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,0000 гектарів для ведення особистого підсобного господарства.
Як вбачається з копії спадкової справи померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , витребуваної з Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею свого сина ОСОБА_2 та прийняла за ним спадщину. Отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_2 , а саме: право власності на причеп марки 2ПТС-4 (687Б), рік випуску заводом 1982, заводський № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Згідно з копіями постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.04.2020 та від 03.06.2026, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,00 га, що призначена для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Шляхівської сільської ради, Берестинського району, Харківської області, право постійного користування, якою померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 мав на підставі Державного акту на право постійного користування землею ІV-ХР №027125, виданого Шляхівською сільською радою, Кегичівського району, Харківської області, 15.03.2001 на підставі рішення УІІ сесії ХХІІІ скликання від 21.02.2000, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 28, у зв`язку з тим, що спадкоємець не в змозі надати документи на підтвердження права власності на земельну ділянку.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 – 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 19 ЗК України, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами, зокрема, для особистого підсобного господарства.
Статтею 23 ЗК України передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Згідно з ст. 56 ЗК України, для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України, (станом на 1 січня 2002 року), право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верхового Суду, що висловлена у постанові від 5 листопада 2019 року по справі № 906/392/18, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 1 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства. Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.
Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.
Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
У Рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 р. №5-рп (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що у ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року була регламентована така форма володіння землею, як довічне успадковуване володіння. ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року закріпив право колективної та приватної власності громадян на землю (зокрема, право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення сільського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (стаття 6)). Це свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам, на їх вибір забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з непереоформленням правового титулу. Конституційний Суд України вважав, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди до 01 січня 2008 року, потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до вимог частини другої статті 14, частини другої статті 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку.
Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; пункту 6 Постанови Верховної Ради України "Про земельну реформу" від 18 грудня 1990 року N 563-ХII з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. З огляду на викладене, особа, яка користується земельною ділянкою на праві постійного користування за Законом не може бути позбавлена права на таке користування.
Таким чином, враховуючи те, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, окрім тих, перелік яких визначено у статті 1219 ЦК України, спадкоємець стає учасником правовідносин щодо права постійного користування землею.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі статтями 11 та 12 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Позивачем доведено належними та допустимими доказами право постійного користування земельною ділянкою, яке відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані, окрім того, на переконання суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом.
Тому, керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 200, 247, 259, 263-265 ЦПК України, статей 15, 16, 1219 ЦК України, суд,
у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Кегичівської селищної ради, третя особа: державний нотаріус Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області Серьогіна Ольга Миколаївна про визнання в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право постійного користування земельною ділянкою площею 1,00 га, цільове призначення якої для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Шляхівської сільської ради Берестинського району Харківської області, і належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії IV-ХР №027125, виданого 15.03.2001 на підставі рішення VII сесії ХХІІІ скликання Шляхівської сільської Ради народних депутатів Кегичівського району Харківської області від 21 лютого 2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №28.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Харківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Павлівка, Кегичівського району, Харківської області, ІПН НОМЕР_4 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_5 виданий Кегичівським РВ УМВС України в Харківській області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Каніщева Віта Сергіївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВІ № 1404426 від 12.06.2026, адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Кегичівська селищна рада Берестинського району Харківської області, адреса місцезнаходження: 64003, с-ще Кегичівка, Берестинський район, Харківська область, вул. Волошина, буд. 33, код ЄДРПОУ 04396963.
Третя особа: Сахновщинська державна нотаріальна контора Харківської області, адреса місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 1-А, с-ще Сахновщина, Берестинський район, Харківська область, 64501, код ЄДРПОУ 02893657.

Суддя         Т.В. Богачова