П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/4923/26	

 	Головуючий в 1 інстанції: Бульба Н.О. Дата і місце ухвалення: 08.05.2026р., м. Миколаїв 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 травня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок і виплату грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій відповідачів щодо застосування розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, при нарахуванні грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.01.2023р. до 24.04.2023р., з 25.04.2023р. до 19.05.2023р. і з 18.06.2025р. до 29.01.2026р. включно, зокрема, посадового окладу, окладу за військовим званням, вислуги років та премії, а також інших похідних видів грошового забезпечення, в тому числі допомоги на оздоровлення, допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а також зобов`язання військову частину НОМЕР_1 і військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення за спірні періоди із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням виплачених сум.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 травня 2026 року позовну заяву повернуто позивачеві на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України – у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 08.05.2026р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при постановленні спірної ухвали суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження кілька вимог до двох різних відповідачів, які не є пов`язаними між собою підставою виникнення або поданими доказами. У даному випадку позивачем оскаржуються протиправні дії відповідачів щодо нарахування та виплати йому грошового забезпечення за періоди з 30.01.2023р. до 24.04.2023р., з 25.04.2023р. до 19.05.2023р. і з 18.06.2025р. до 29.01.2026р. з використанням прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2018 року в розмірі 1762 грн. Тобто, підставою виникнення спірних правовідносин є не правильне використання відповідачами для обрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018р., замість прожиткового мінімуму, визначеного в законах України про Держбюджет на відповідний рік. Зазначені вимоги слід розглядати за правилами адміністративного судочинства, законодавством не встановлено виключну підсудність таких вимог різним судам, що виключає можливість повернення позовної заяви на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України. 
За твердженнями апелянта, суд першої інстанції з формальних підстав повернув його позовну заяву, тим самим обмежив його право на доступ до правосуддя. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.2 ст.312 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів. 
Згідно ч.1 ст.21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. 
Частиною 6 статті 21 КАС України передбачено, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. 
Відповідно до ч.1, ч.4, ч.5 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (п.23 ч.1 ст.4 КАС України).
З вказаного слідує, що правила об`єднання позовних вимог дозволяють вирішення у межах однієї справи позовних вимог одного й того самого позивача щодо рішень, дій чи бездіяльності одного й того самого суб`єкта владних повноважень чи різних суб`єктів владних повноважень, що виникли з одних і тих же підстав, за одних і тих же обставин, а також вимог, задоволення яких є безпосередньою підставою для задоволення інших вимог.
Пов`язаність вимог вказує на те, що вони зумовлені одними й тими же відносинами та/або спрямовані до одного відповідача. 
Похідна вимога є умовною, і її задоволення залежить від того, чи буде задоволена основна вимога. 
Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.
Об`єднання позовних вимог, які пов`язані між собою підставами виникнення або поданими доказами, є одним із засобів реалізації принципу процесуальної економії, який спрямований, у першу чергу, на пришвидшення розгляду таких справ та зменшення судових витрат.
Згідно п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Предметом спору у даній справі є оскарження дій військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.01.2023р. до 24.04.2023р., а також дій військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати в повному розмірі грошового забезпечення позивачу за період з 25.04.2023р. до 19.05.2023р. і з 18.06.2025р. до 29.01.2026р. включно.
Повертаючи ухвалою від 08.05.2026р. позовну заяву ОСОБА_1 на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог. 
Суд зазначив, що позивач звертається із позовом до двох різних відповідачів із вимогами, які не є пов`язаними між собою підставою виникнення або поданими доказами. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги стосуються питання проходження ним військової служби, зокрема, виплати грошового забезпечення від час проходження військової служби. 
Заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства та щодо них законом не визначена виключна підсудність різним судам; пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, регулюються одним законодавством.
Колегія суддів акцентує, також, увагу на положеннях частини 6 статті 172 КАС України, згідно якої суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно вирішив питання про повернення позовної заяви позивачу, не скориставшись, при цьому, процесуальним правом, передбаченим ч.6 ст.172 КАС України, на роз`єднання позовних вимог у разі, якщо дійде висновку, що розгляд заявлених вимог в одному провадженні є утрудненим. 
З огляду на те, що за цим позовом суд першої інстанції не був позбавлений процесуальної можливості забезпечити виконання завдання адміністративного судочинства, у тому числі шляхом роз`єднання позовних вимог з метою ефективного вирішення справи, а обставини, які б безумовно не допускали розгляд цих вимог в одному провадженні, не знайшли свого підтвердження, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про необхідність повернення позовної заяви відповідно до пункту 6 частини 4 статті 169 КАС України.
Не правильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, у відповідності до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі. 
Згідно вимог ст.320 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 08 травня 2026 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 липня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук