ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 673/939/25
Провадження № 33/820/575/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Сологуба Вадима Леонідовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційними скаргами адвокатів Довгаля Петра Степановича та ОСОБА_2 на постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
За постановою суду ОСОБА_1 25 серпня 2025 року об 11 год 45 хв у с. Шпичинці по вул. Подільській, 25, керував транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_1 , адвокат Довгаль П.С., подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вважає, що працівники поліції безпідставно зупинили транспортний засіб ОСОБА_1 , а отже, він не був зобов`язаний проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Крім того, поліцейськими не було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів, як доказів вини ОСОБА_1 .
Стверджує, що суд першої інстанції безпідставно здійснив спрощений підхід до розгляду матеріалів адміністративного правопорушення, оскільки не надав належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи.
Вважає, що відеозаписи, долучені працівниками поліції до протоколу, є неналежними доказами вини ОСОБА_1 , оскільки вони, в порушення вимог закону, не є безперервними.
Вказує, що місцевим судом було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки розглянуто справу без його участі та відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи для ознайомлення з відеозаписами, наявними в матеріалах справи.
Крім цього, місцевим судом неправомірно було стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір, оскільки він є інвалідом 2 групи.

Адвокат Сологуб В.Л. також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, а провадження у справі закрити.
Постанову вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що на відеозаписах, наявних в матеріалах справи, не зафіксовано відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
Стверджує, що працівниками поліції було порушено процедуру направлення водія до закладу охорони здоров`я, оскільки в матеріалах справи відсутній належно оформлений документ – направлення.
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не було зафіксовано відеозаписами. Крім того, під час складання матеріалів справи працівниками поліції не було залучено двох свідків.
Вказує, що між часом проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я та часом, зазначеним на відеозаписі, наявному в матеріалах справи, існує суперечність.
Стверджує, що місцевий суд безпідставно ототожнив поведінку водія з доказом його сп`яніння.
Вважає, що місцевим судом було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки він відмовив захиснику в задоволені клопотання про ознайомлення з відеозаписами, наявними в матеріалах справи.
Просив звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

В доповненнях до апеляційної скарги адвокат Сологуб В.Л. вказав також, що працівниками поліції неправильно встановлено ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки під час перебування у закладі охорони здоров`я лікар зазначив, що від водія не чути запаху алкоголю.
Крім того, огляд ОСОБА_1 був проведений лікарем ОСОБА_4 , однак матеріали справи не містять доказів того, що він має спеціалізацію лікаря-нарколога.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Сологуба В.Л. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів, і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 669077 від 25 серпня 2025 року, з якого вбачається, що 25 серпня 2025 року об 11 год 45 хв у с. Шпичинці по вул. Подільській, 25 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1); 
- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 44, КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня» Летичівської селищної ради від 25 серпня 2025 року, згідно з яким встановлено, що станом на 13 год 40 хв 25 серпня 2025 року у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння. Від обстеження за допомогою технічних засобів останній відмовився (а.с. 66);
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджується, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка хода (а.с. 14);
- відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля, якими підтверджується, що 25 серпня 2025 року об 11 год 45 хв транспортний засіб Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався вздовж дороги та був зупинений працівниками поліції. Коли працівник поліції підійшов до передніх дверей транспортного засобу, на місці водія перебував ОСОБА_1 . Поліцейські повідомили, що його транспортний засіб дивно маневрував, у зв`язку з чим попросили надати водійське посвідчення. Під час спілкування з водієм, який перебував у салоні транспортного засобу, правоохоронець попросив його заглушити автомобіль та вийти з нього, щоб продемонструвати вантаж, який той перевозить. ОСОБА_1 вийшов з транспортного засобу та відчинив задні двері автомобіля. Працівники поліції виявили у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти огляд на визначення такого стану на місці зупинки та в найближчому медичному закладі. Водій погодився пройти огляд у медичному закладі, підійшов до передніх дверей свого транспортного засобу, сів за кермо та завів двигун внутрішнього згоряння. У зв`язку з цим, поліцейські заборонили йому подальший рух, повідомили, що його буде затримано за вчинення неправомірних дій, однак водій на це не зреагував та почав керувати транспортним засобом. Надалі, в ході тривалого переслідування транспортний засіб Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 зупинився навпроти воріт прибудинкової території. Одразу після цього, позаду нього зупинився екіпаж поліції. Правоохоронці підбігли до водійських дверей та вимагали у ОСОБА_1 залишити водійське сидіння. Надалі, водій вийшов з автомобіля. У зв`язку з цим, працівники поліції повторно запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому закладі охорони здоров`я. Після цього, ОСОБА_1 був доставлений до КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня» Летичівської селищної ради, де відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Лікарем було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Надалі, водія було доставлено у відділок поліції, де він відмовився від послуг адвоката. Працівник поліції роз`яснив йому права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Склав відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Після складення матеріалів про адміністративне правопорушення працівники поліції повідомили, що відносно ОСОБА_1 складено протокол за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Водій відмовився від ознайомлення зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення (а.с. 8).
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому, доводи адвоката Довгаля П.С. про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, є необґрунтованими.

Твердження адвоката Довгаля П.С. про те, що працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення не було додано відеозапис події як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставить під сумнів зміст протоколу, апеляційний суд вважає необґрунтованими.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, з-поміж іншого, й показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу, в даному випадку працівників поліції.
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції здійснювалась фіксація події на нагрудні камери та камеру службового автомобіля.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що поліцейськими було долучено до нього зібрані матеріали справи. Серед матеріалів справи міститься DVD-диск, на якому зафіксовано подію за участю ОСОБА_1 .
Отже, твердження адвоката Довгаля П.С. про те, що працівниками поліції не було долучено до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис події, що викликає сумніви у достовірності протоколу про адміністративне правопорушення, є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що відеозапис, наявний у матеріалах справи, не є безперервним, оскільки на ньому відсутня повна фіксація проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому порушено процедуру проведення такого огляду, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення визначених законом повноважень має право застосовувати фото- і відеотехніку, у тому числі для фіксації адміністративних правопорушень. 
Як вбачається з матеріалів справи, до протоколу про адміністративне правопорушення долучено відеозапис із технічного засобу, на якому зафіксовано події, що мали місце 25 серпня 2025 року. Дійсно, зазначений відеозапис не є безперервним, однак це не свідчить про його недопустимість як доказу та не може бути безумовною підставою для висновку про порушення процедури проведення огляду. 
Зі змісту відеозапису вбачається, що працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, роз`яснили порядок його проведення, а останній відмовився як від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціального технічного засобу, так і від проходження такого огляду безпосередньо в закладі охорони здоров`я. 
Крім того, за змістом статей 251 та 252 КУпАП, жодний доказ не має наперед встановленої сили, а оцінюється судом у сукупності з іншими доказами. Відеозапис у цій справі не є єдиним доказом вини ОСОБА_1 , він повністю узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення, направленням на медичний огляд, актом огляду та висновком щодо результатів такого огляду. 
Отже, переривання відеозапису не спростовує встановлених судом першої інстанції обставин та не свідчить про недопустимість цього доказу.

Твердження ОСОБА_3 про те, що ним у судовому засіданні було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, однак суд першої інстанції відмовив у його задоволенні, чим порушив право ОСОБА_1 на захист, апеляційний суд відхиляє.
Відповідно до вимог статті 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справ цієї категорії не є обов`язковою. 
Інтереси ОСОБА_1 у суді першої інстанції представляв захисник, який брав участь у розгляді справи та мав можливість реалізувати передбачені законом процесуальні права сторони захисту.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання захисника Довгаля П.С. про відкладення розгляду справи під час судового засідання 18 червня 2026 року не призвела до порушення права ОСОБА_1 на захист.

Доводи адвоката Сологуба В.Л. про те, що на відеозаписах, наявних в матеріалах справи, не зафіксовано відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, є необґрунтованими з огляду на таке.
З відеозаписів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_5 під час спілкування з працівниками поліції погодився пройти огляд в медичному закладі, сів в транспортний засіб та почав ним керувати, хоча поліцейські категорично заборонили йому це робити. Надалі, коли він зупинився, працівники поліції повторно запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. Після цього, ОСОБА_1 , перебуваючи в закладі охорони здоров`я, остаточно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, доводи адвоката Сологуба В.Л. про те, що відеозаписами не зафіксовано відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 своєю зверхньою поведінкою всіляко демонстрував небажання проходити огляд на стан сп`яніння.

Твердження сторони захисту про те, що працівниками поліції було порушено процедуру направлення водія до закладу охорони здоров`я, оскільки в матеріалах справи відсутній належно оформлений документ – направлення, апеляційний суд відхиляє, оскільки у відповідь на адвокатський запит Довгаля П.С. від 25 вересня 2025 року директором КНП «Летичівська багатопрофільна лікарня» Летичівської селищної ради було надано належно завірене направлення ОСОБА_1 на медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 56).
Зі змісту вказаного направлення вбачається, що ОСОБА_1 направлявся до закладу охорони здоров`я з метою проходження огляду на стан сп`яніння.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки, під час складання матеріалів справи працівниками поліції не було залучено двох свідків, суд відхиляє.
Частиною 2 статті 266 КУпАП передбачено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, працівники поліції фіксували події за допомогою нагрудних камер та відеореєстратора службового авто.
Вимогами чинного КУпАП передбачено обов`язок працівників поліції залучати двох свідків під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення лише у випадку відсутності відеофіксації за допомогою спеціальних технічних засобів.
З огляду на вищезазначене, працівники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення дотримались вимог, передбачених КУпАП, а відомості, викладені в ньому, є достовірними.

Твердження адвоката Сологуба В.Л. про те, що між часом проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я та часом, зазначеним на відеозаписі, наявному в матеріалах справи, існує суперечність, апеляційний суд відхиляє з огляду на відеозапис, наявний в матеріалах справи.
Відповідно до вказаного відеозапису під назвою «…0028B» водій відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі о 13 год 34 хв, акт огляду було складено лікарем о 13 год 40 хв. Тому, суперечностей між часом складання акту огляду водія та його відмовою від проходження такого огляду апеляційний суд не вбачає.

Доводи сторони захисту про те, що суд безпідставно ототожнив поведінку водія з доказом його сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на наступне.
Пунктом 3 розділу I Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 листопада 2015 року, передбачено, що ознакою алкогольного сп`яніння є поведінка, що не відповідає обстановці.
Як вбачається з відеозаписів, наявних в матеріалах справи, поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці, в якій він перебував, а саме: він застосовував ненормативну лексику в бік працівників поліції та медичного персоналу, неодноразово погрожував зашкодити кар`єрі правоохоронців, спробував втекти з місця події. Всі ці ознаки не можуть свідчити про адекватну реакцію водія.
Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 такої ознаки алкогольного сп`яніння, як поведінка, що не відповідає обстановці.

Щодо тверджень апеляційної скарги про те, що місцевим судом було порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки адвокату відмовлено у задоволенні клопотання про ознайомлення з відеозаписом, наявним у матеріалах справи, апеляційний суд зазначає наступне. 
Дійсно, як вбачається з матеріалів справи, адвокату Довгалю П.С. було відмовлено в задоволенні клопотання про ознайомлення з відеозаписом, наявним в матеріалах справи, а адвокат Сологуб В.Л. отримав до нього доступ лише коли звернувся до апеляційного суду. Разом з тим, зазначені обставини самі по собі не є безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови, оскільки, вказані відеозаписи були досліджені у судовому засіданні суду першої інстанції за участі адвоката Довгаля П.С. Тому у нього була можливість надати їм оцінку та зробити відповідні висновки.
Крім того, під час апеляційного розгляду адвокату Сологубу В.Л. було надано можливість ознайомитися з відеозаписом, долученим до матеріалів справи, висловити свої доводи щодо його змісту та надати суду відповідні пояснення. Таким чином, апеляційним судом було забезпечено повну реалізацію права сторони захисту на дослідження цього доказу.
Водночас після ознайомлення з відеозаписом, захисник не навів будь-яких конкретних обставин, які б свідчили про його недостовірність, недопустимість чи спростовували встановлені судом першої інстанції фактичні обставини. Також стороною захисту не зазначено, які саме відомості, що містяться на відеозаписі, підтверджують відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення або ставлять під сумнів правильність висновків місцевого суду.
За таких обставин, наведені доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення чи порушення його права на справедливий судовий розгляд.

Доводи адвоката Сологуба В.Л. про те, що працівниками поліції неправильно встановлено ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , оскільки під час перебування у закладі охорони здоров`я лікар зазначив, що від водія не чути запаху алкоголю, не спростовують висновків суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, слід врахувати, що між моментом зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з виявленням у нього працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння та проведенням медичного огляду минув певний проміжок часу, протягом якого інтенсивність запаху алкоголю могла змінитися або стати менш вираженою.
Крім того, як вбачається з відеозапису, що міститься в матеріалах справи, лікар не стверджував категорично про відсутність запаху алкоголю з порожнини рота водія, а лише зазначив, що явного запаху немає. 
Отже, доводи сторони захисту про те, що працівниками поліції неправильно встановлено запах алкоголю з порожнини рота водія як ознаку його сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними.

Твердження сторони захисту про те, що огляд ОСОБА_1 був проведений лікарем ОСОБА_4 , однак матеріали справи не містять доказів того, що він має спеціалізацію лікаря-нарколога, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на сертифікат № 2023-1205-5500191-100116, який міститься в матеріалах справи.
Як вбачається зі змісту вказаного сертифікату, лікар ОСОБА_4 в період з 07 по 08 лютого 2023 року пройшов успішне навчання на семінарі «Виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». 
Отже, наведені матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_4 пройшов відповідну професійну підготовку щодо проведення огляду осіб на стан сп`яніння, а тому доводи сторони захисту про відсутність доказів його належної компетенції є безпідставними. 

Інші доводи апеляційних скарг не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

З урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд. 

Адміністративне стягнення, накладене на нього в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
Разом з тим, слушними є доводи апеляційних скарг про помилкове стягнення з ОСОБА_1 судового збору.
Так, ст. 40^1 КУпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Як вбачається із наявного у матеріалах справи пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання (а.с. 95), що згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення її від сплати судового збору.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що постанова місцевого суду в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 665 грн 60 коп підлягає зміні зі звільненням останнього від його сплати.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_1 — адвоката ОСОБА_3 та адвоката Сологуба Вадима Леонідовича – задовольнити частково.
Постанову Деражнянського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП в частині стягнення судового збору в розмірі 665 грн 60 коп – змінити.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
В решті постанову суду залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду  Федорова Н.О.