Справа № 396/1112/26
Провадження № 2/396/1204/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

08.07.2026 року м. Новоукраїнка 
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді: Цесельська О. С. 
за участю секретаря судового засідання: Луценко Ю. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження м. Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/1112/26 за Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» звернулося до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 31 512,00 грн., судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.
Позовні вимоги мотивує тим, що 21.12.2025 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та відповідачкою ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 49193-12/2025, згідно з яким позивач отримав кредит у розмірі 12 000,00 грн. строком на 120 днів зі сплатою процентів за користування кредитом.
Відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 31 512,00 грн, з яких: 12 000,00 грн. - основний борг, 12 312,00 грн. - проценти, 1 200,00 грн. - комісія, 6 000,00 грн. - штрафні санкції.
Ухвалою суду від 21.05.2026 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце судового розгляду шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, проте на адресу суду повернувся конверт із вкладенням з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відзив до суду не надходив.
За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
21.12.2025 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та відповідачкою ОСОБА_1 укладено Договір про надання фінансового кредиту № 49193-12/2025. Відповідно до його умов Позивач надав відповідачкі кредит у розмірі 12 000,00 грн строком на 120 днів. Дата повернення кредиту 19.04.2026 р. Проценти 0.90 % в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 1 200,00 грн. 
Надання кредитних коштів підтверджується квитанцією про зарахування № 955785094 від 21.12.2025 р. на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , на яку здійснено зарахування в розмірі 12 000,00 грн.
Згідно з наданим Позивачем розрахунком заборгованість відповідачкаиза вказаним кредитним договором становить 32 512,00 грн., з яких: 12 000,00 грн. - основний борг, 12 312,00 грн. - проценти, 1 200,00 грн. - комісія, 6 000,00 грн. - штрафні санкції.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Отже, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача суми заборгованості 12 000,00 грн. - за основним боргом та 12 312,00 грн. - за відсотками.
Крім того, позивач прохав стягнути з відповідачки 1 200,00 грн. комісії, пов`язаною з наданням кредиту та 6 000,00 грн. штрафних санкцій за зазначеним кредитним договором.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій, суд зазначає наступне.
Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 року у справі № 910/10901/23 виснував, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23.
Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати штрафних санкцій.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідачу було неправомірно нараховано штрафні санкції у розмірі 6 000,00 грн. за кредитним договором № 49193-12/2025, а тому слід відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.
Щодо стягнення комісії, то суд виходить з наступного.
При визначенні підстав та порядку нарахування комісії, потрібно керуватися положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», якими кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.
10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечитьЗакону України «Про споживче кредитування».
Згідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З огляду на зміст приписів частин 1 та 2 статті 228 ЦК України умова кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною. В договорі встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія має сплачуватись позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій в якості послуг на користь позичальника, матеріали справи не містять, і тому ця умова є нікчемною умовою договору, внаслідок чого сума нарахованої комісії не може бути стягнута на вимогу кредитора з позичальника.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16, та висновками Верховного Суду у постанові від 20 лютого 2019 року, зроблених під час розгляду справи 666/4957/15-ц, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року при розгляді справи №363/1834/17, де визначено, що комісія, яка нараховується банком є послугою з обслуговування кредиту, а тому не підлягає стягненню на користь кредитора при наданні позичальнику коштів на придбання споживчої продукції.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).
За наведених обставин вимога про стягнення 1 200,00 грн. комісії (пов`язаної з наданням кредиту), яка хоча і погоджена з позичальником, але за своєю нікчемністю не підлягає задоволенню.
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та враховуючи факт не виконання відповідачем умов кредитного зобов`язання, а також те, що він не подав до суду відзив на позовну заяву, чим не спростував доводи представника позивача щодо заявлених позовних вимог, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково в сумі 24 312,00 гривень.
Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги №44022416 від 02.001.2026 р., додаткову угоду №49193-12_2025 до Договору про надання правничої допомоги №4022416 від 02.001.2026 р. 
З урахуванням всіх вищенаведених обставин, на підставі поданих позивачем доказів, пропорційності та співмірності понесених судових витрат відносно предмета спору, суд доходить висновку про задоволення вимоги про відшкодування відповідачем позивачеві понесених судових витрат за надання правничої допомоги у розмірі 6 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 054 грн. 04коп. (24 312,00 х 100 : 31 512,00 = 77,15 %, 2 662,40 х 77,15% = 2 054 грн. 04 коп.).
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 223, 263-265, 273, 279, 280-281, 354, 355 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (код ЄДРПОУ: 44022416, місцезнаходження: 01350, м. Київ, вул. Фізкультури, 30В) заборгованість за кредитним договором № 49193-12/2025 від 21.12.2025 р. у розмірі 24 312,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 054,04 грн. 
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено та підписано 08 липня 2026 року.

Суддя:     О. С. Цесельська