Справа № 953/4729/26 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2026 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Гончаренко Л.М., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 877500503 від 22.09.2020 року в розмірі 39230,41 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. 
Заявлені вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №877500503 від 22.09.2020 року та додаткові угоди до нього на загальну суму до 11950,00 грн. У подальшому, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Фінансова компанія «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «ФК «Таліон плюс» належне йому право вимоги до відповідача. 05.08.2020 року між ТОВ «ФК «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №31/0724-01 відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» належне йому право вимоги до відповідача. 11.07.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклало договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача в сумі 39230,41 грн, з яких 11759,92 грн – заборгованість по тілу кредиту, 27470,49 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника, позовні вимоги підтримує, проти ухваленням заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. До канцелярії суду 20.07.2026 року подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» у зв`язку зі спливом позовної давності, а у разі незастосування судом наслідків спливу позовної давності – відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованість за тілом кредиту та заборгованості за процентами за користування кредитом документ сформований в системі «Електронний суд» 17.07.2026 6 як необґрунтованих та нарахованих з порушенням умов Договору і вимог ст. 625 ЦК України. Також просив відмовити повністю у заявлених позивачем вимогах про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 
20.07.2026 року представник ТОВ «ФК «Ейс» подав відповідь на відзив, в якому просив задовольнити вимоги в повному обсязі.
24.07.2026 року до суду надійшло заперечення (на відповідь на відзив) ОСОБА_1 в якому останній знову просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» у зв`язку зі спливом позовної давності, а у разі незастосування судом наслідків спливу позовної давності – відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованість за тілом кредиту та заборгованості за процентами за користування кредитом, як необґрунтованих та нарахованих з порушенням умов Договору і вимог ст. 625 ЦК України. Також просив відмовити повністю у заявлених позивачем вимогах про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
28 липня 2026 року від представника ТОВ «ФК «Ейс» надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких, зокрема, вказав, щооскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, Позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України. Таким чином, строк позовної давності щодо повернення коштів на момент подачі позовної заяви не закінчився. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 22.09.2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 877500503 на загальну суму 11950,00 грн (матеріли електронної справи) Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV5G9U7. 
Відповідно до довідок ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», датованих 22, 23, 27 та 28 вересня ОСОБА_1 було перераховано кошти згідно договору №877500503 в загальній сумі 11950,00 грн (матеріли електронної справи).
28.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01 (матеріали електронної справи). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до вказаного договору факторингу від 28.11.2018 року ТОВ «Таліон плюс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 39230,41 грн (матеріали електронної справи). 
05.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01 (матеріали електронної справи). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до вказаного договору факторингу від 31.08.2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набула права грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 39230,41 грн, з яких 11759,92 грн – заборгованість по тілу кредиту, 27470,49 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (матеріали електронної справи).
11.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №11/07/25-Е, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» належні йому права вимоги (матеріали електронної справи). Відповідно до Реєстру боржників до зазначеного договору факторингу до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №877500503 від 22.09.2020 на загальну суму 39230,41 грн (матеріали електронної справи). 
На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №877500503 в сумі 39230,41 грн, з яких 11759,92 грн – заборгованість по тілу кредиту, 27470,49 грн – заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (матеріали електронної справи).
Щодо строку позовної давності, суд зазначає наступне.
У суді відповідачем було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.
Статтею 256 ЦК України передбачає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).
За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року № 211, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 року № 651 з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року скасовано на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено і триває на цей час.
Пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав законної сили 04 вересня 2025 року, пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України виключено.
Згідно п. 1.2. Кредит надається (Договір укладається) строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником. 
Відповідно до п. 4.2 Договору строк дії цього Договору, вказаний в п. 1.2. Договору, продовжується на весь період, протягом якого Сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим Договором, та визначається як період від дати отримання Позичальником Кредиту до фактичної дати повернення Кредиту, процентів за Дисконтною та/або Базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов Договору (пені) та інших нарахувань передбачених Договором.
Із урахуванням викладеного, суд вважає, що позов поданий (16 квітня 2026 року) у межах трирічного строку позовної давності, оскільки строк кредитного договору, який становив 30 днів (навіть застосовуючи положення п. 1. Договору), закінчився 21 жовтня 2020 року, а з 12 березня 2020 року строк позовної давності був зупинений до 04 вересня 2025 року.
Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно частини 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Враховуючи зазначені норми права та надані суду докази суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором, позивачем доведено.
Крім того, суд звертає увагу на наступне:
Відповідач у відзиві зазначив, що ним «була сплачена загальна сума у розмірі 18 277,30 грн за даним кредитним договором»
З відповіді на відзив вбачається, що дійсно:
23.10.2020 здійснено платіж у розмірі - 5 722,00 грн, коли фактична сума заборгованості - 17 296,00 грн; 
22.11.2020 платіж у розмірі - 5 540,00 грн, коли фактична сума заборгованості - 17 116,76 грн; 
23.12.2020 платіж у розмірі - 4 448,00 грн, коли фактична сума заборгованості - 16 025,00 грн; 
20.01.2021 платіж у розмірі - 2 569,00 грн, коли фактична сума заборгованості - 14 237,19 грн; 
02.03.2021 платіж у розмірі - 15,00 грн, коли фактична сума заборгованості - 25 450,93 грн. Тобто, сам по собі факт внесення окремих платежів у розмірі, що є значно меншим за загальну суму заборгованості, не припиняє зобов`язання Відповідача та не позбавляє кредитора права на стягнення залишку боргу. Водночас здійснення Відповідачем часткових оплат свідчить про визнання ним факту існування договірних правовідносин між сторонами, отримання кредитних коштів та наявності обов`язку щодо виконання взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Під час укладення договору Відповідач ознайомився з його текстом та змістом в цілому, паспортом споживчого кредиту, зміст договору жодним чином не порушує його законних прав та інтересів, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловлював та з ними погодився, про що свідчать його підписи та згода обробку персональних даних та доступ до кредитної історії. 
Відповідачем контр-розрахунку не надано, підстав сумніватися в розрахунку позивача у суду немає.
А тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» як набувача права вимоги до цього боржника на підставі Договору факторингу №11/07/25-Е від 11.07.2025 заборгованості за кредитом в розмірі 39230,41 грн.
Положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надані: договір про надання правничої допомоги від 20.08.2025 №20/08/25-01, укладеним між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» та ТОВ «ФК «ЕЙС» з додатковою угодою № № 25770916956 з протоколом погодження вартості послуг (матеріали електронної справи); акт прийому-передачі наданих послуг від 20.08.2025, відповідно до якого вартість наданих плугу становить 7000,00 грн (матеріли електронної справи).
Оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката, суд виходить з наступного.
У переліку наданих послуг зазначено, що адвокатським бюро здійснено таку роботу: складання позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до боржника, яким є ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №877500503 від 22.09.2020 - 2 год. 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 – 2 год. 1000,00 грн, підготовка адвокатського запиту та клопотання – 1000,00 грн, всього на суму 7000,00 грн.
Враховуючи обставини справи, надані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а також враховуючи, що дана цивільна справа не є справою значної складності, об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) є незначним, суд дійшов висновку, що заявлений стороною позивача розмір вартості послуг за правничу допомогу у загальній сумі 7000,00 грн є завищеним і неспівмірним із предметом даного позову, а тому на користь позивача підлягають витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 3 000 грн.
Крім того відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2662,40 грн судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з позовом. 
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611,1054 ЦК України, ст. ст. 10-13, 81, 89, 141, 263-265,280-284 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою «Фінансова компанія «ЕЙС» (02090, м. Київ, Юрія Поправки, 6, каб. 13, код ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за кредитним договором №877500503 від 22.09.2020 року в розмірі 39230 (тридцять дев`ять тисяч двісті тридцять) грн 41 коп., судовий збір у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя     Л.М. Гончаренко