справа № 619/7018/25
провадження № 1-кп/619/197/26

ВИРОК
іменем України
10 липня 2026 року     м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді        ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання       ОСОБА_2 ,
прокурора          ОСОБА_3 ,
захисника           ОСОБА_4 ,
обвинуваченого          ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 12025221230000911 від 02.09.2025 за обвинуваченням: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черкаська Лозова Дергачівського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого, такого, що має ІІІ групу інвалідності з дитинства, неодруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
встановив:
1. Встановлені судом обставини кримінального правопорушення. 
Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України – це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Згідно положень п.п. 1, 2, 3, 4, 5, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявленні кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок вчинення кримінального, адміністративного правопорушення; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області №71 о/с від 01.02.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції (надалі за текстом також –СРПП) відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Харківській області №10 о/с від 11.01.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначено на посаду інспектора СРПП відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області.
Відповідно до посадових інструкцій інспекторів СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - їхніми завданнями, обов`язками та повноваженнями, серед інших, є: стеження за безпекою дорожнього руху; виявлення адміністративних правопорушень, складання у межах компетенції протоколів про адміністративні правопорушення; здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення у разі отримання інформації про. вчинення кримінальних, адміністративних правопорушень та інших подій, невідкладна організація оперативного реагування СРПП на них; у разі виявлення СРПП ознак кримінального правопорушення доповідати заступникові начальника СРПП (старшому інспектору черговому) про необхідність направлення слідчо-оперативної групи на місце його виявлення.
Відповідно до ст. 255 КУпАП уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (національної поліції) мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.
Отже, інспектори СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є представниками влади та службовими особами.
Відповідно до графіку несення служби особовим складом СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області на добове чергування з 09.00 год. 01.09.2025 по 09.00 год 02.09.2025 зони обслуговування «ЛОПАНЬ-39» (м. Дергачі), заступили в спільний автопатруль на службовому автомобілі «Renault Duster» д.н.з. « НОМЕР_1 » інспектор СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , інспектор СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 . Під час перебування в зоні обслуговування ЛОПАНЬ-39, а саме по вул. Шевченка, поблизу будинку № 22 у с-щі Черкаська Лозова, Харківського району Харківської області, зупинили транспортний засіб, а саме автомобіль «ВАЗ», моделі «21112», д.н.з. НОМЕР_2 , 2005 року випуску, під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що водій керував транспортним засобом у нестандартній манері, з`їжджав з проїзної частини, що могло свідчити про ймовірну причетність водія до вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення. 
В ході перевірки документів, що посвідчують особу та її право на керування відповідним транспортним засобом, встановлено, що водій керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема, запахом алкоголю з порожнини рота, незв`язним мовленням, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП. Так, відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння, чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції,- тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Так, 01.09.2025 о 18 год 42 хв ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час складання протоколу за ст. 130 КУпАП, за адресою: Харківська область, Харківський район, с-ще Черкаська Лозова, вул. Шевченка, буд. 22, маючи на меті надання неправомірної вигоди службовим особам: інспектору СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області капітану поліції ОСОБА_6 та інспектору СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанту поліції ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність, суспільну небезпечність та кримінально-протиправні наслідки своїх дій, свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою впливу на прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, уникнення від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, будучи достовірно обізнаним про те, що вказані вище службові особи являються співробітниками правоохоронного органу, неодноразово вербально висловив пропозицію надати неправомірну вигоду у розмірі 10 000, 00 грн за нескладання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до чт. 1 Закону України «Про запобігання корупції» неправомірна вигода – це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.
За таких обставин вказаними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. 
2. Висловлена обвинуваченим ОСОБА_5 безпосередньо у судовому засіданні процесуальна позиція з приводу пред`явленого йому обвинувачення. 
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, не визнав та надав такі пояснення.
Щодо обставин керування та стану сп`яніння: Обвинувачений зазначив, що вказаного дня до нього звернувся його знайомий із проханням про допомогу (виручити у побутовому питанні). Попри те, що обвинувачений попередньо вжив алкогольний напій (пиво) та повідомив про це товариша, він погодився сісти за кермо автомобіля та здійснити поїздку. Надалі транспортний засіб під його керуванням було зупинено працівниками поліції у н.п. Черкаська Лозова. На пропозицію патрульних обвинувачений погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру, результати якого не оспорює.
Щодо відсутності умислу на надання хабаря та добросовісного помилкового судження: Обвинувачений стверджує, що під час оформлення матеріалів один із працівників поліції повідомив йому про накладення штрафу у розмірі 17 000 гривень. Внаслідок правової необізнаності, стресового стану та наявних вад слуху, обвинувачений хибно припустив, що вказаний адміністративний штраф підлягає обов`язковій сплаті безпосередньо на місці зупинки. У зв`язку з цим він повідомив поліцейським, що має на банківському рахунку лише 10 000 гривень, та розраховував провести офіційний безготівковий розрахунок через мобільний платіжний термінал патрульного екіпажу, сприймаючи його як касовий апарат.
Щодо відсутності предмета правопорушення: Обвинувачений наголосив, що жодних готівкових коштів при собі не мав, фізично передати гроші не міг і не мав такого наміру. Його усна фраза «давайте щось вирішимо» не була реальною пропозицією неправомірної вигоди, а була висловлена неусвідомлено, без наміру матеріального збагачення службових осіб.
Щодо провокації з боку працівників поліції: Обвинувачений заявив про наявність ознак провокації злочину з боку екіпажу патрульної поліції. Зокрема, напарник поліцейського ОСОБА_6 своїми репліками (а саме фразою: «ти балакай з ним, до чогось добалакаєшся») свідомо спонукав його до продовження розмови на компрометуючі теми та провокував на висловлювання неоднозначних фраз. Обвинувачений зауважив, що цей момент штучно відсутній на наданих суду відеозаписах із боді-камер.
Обвинувачений, скориставшись своїм конституційним правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовився надавати подальші відповіді на запитання учасників судового процесу.
Захисник ОСОБА_4  вважала недоведеною вину ОСОБА_5 у інкримінованому йому обвинуваченні, зазначила, що відеозапис є недопустимим доказом, оскільки є небезперервним. Відеозапис не відповідає фактичним обставинам події, яка відбулася 01.09.2025. На відеозаписі відсутні фрагменти підбурювання інспекторами поліції обвинуваченого до пропозиції неправомірної вигоди. Вважає, що інспектори поліції штучно створили відеозапис так, щоб не було видно, їх неправомірних дій. Свідок ОСОБА_7 підтвердив, що ОСОБА_5 не розумів, що відбувається. Обвинувачений є інвалідом дитинства, раніше не судимий, працевлаштований, в нього померла єдина донька від онкозахворювання.
3. Докази на підтвердження встановлених судом обставин щодо обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, в повному обсязі підтверджується та доводиться іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, які були предметом безпосереднього дослідження під час судового розгляду кримінального провадження, а саме: 
3.1. Показання допитаних у судовому засіданні свідків у кримінальному провадженні.
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що перебуваючи у дружніх відносинах із ОСОБА_9 з дитинства, може надати наступні відомості щодо подій, які відбулися 01.09.2025. Обвинувачений запропонував підвезти свідка з неповнолітньою дитиною до місця проживання. Впродовж усього часу спілкування того дня ОСОБА_10 перебував у візуально адекватному стані, ознак алкогольного сп`яніння не мав, спиртних напоїв у його присутності не вживав. Окремо зазначає, що ОСОБА_10 не зловживає алкоголем, є відповідальною особою та має постійне офіційне місце роботи. Свідок наголошує, що у разі наявності очевидних ознак сп`яніння у водія, він би не допустив перебування своєї дитини в салоні вказаного транспортного засобу з міркувань безпеки. Під час руху автомобіль під керуванням ОСОБА_10 було зупинено працівниками поліції, які висловили підозру щодо перебування водія у стані сп`яніння. Свідок звертає увагу на той факт, що ОСОБА_10 має офіційно встановлений діагноз — інвалідність по слуху. Без використання спеціального слухового апарату особа повністю позбавлена можливості сприймати усне мовлення. Під час зупинки ОСОБА_10 перебував у стані стресу, що, зважаючи на вади слуху, суттєво ускладнювало його комунікацію з працівниками поліції та розуміння їхніх вимог. Після зупинки свідок разом із дитиною вийшов на вулицю, де безпосередньо спостерігав за процедурою проходження ОСОБА_10 огляду на стан сп`яніння («продуванням трубки») та складанням процесуальних документів. Працівники поліції повідомили про необхідність сплати штрафу. ОСОБА_10 , діючи під впливом стресу і розгубленості, припустив можливість сплати адміністративного штрафу безпосередньо на місці зупинки. ОСОБА_10 запропонував здійснити платіж у розмірі 10 000 гривень виключно у безготівковій формі через мобільний платіжний термінал, який перебував у поліцейських. Свідок разом із ОСОБА_10 сприймали вказаний технічний пристрій (термінал) як офіційний касовий апарат для фіксації державних платежів. Свідок підтверджує, що ОСОБА_10 не мав при собі готівкових грошових коштів, не демонстрував їх та не пропонував працівникам поліції гроші «в руки» як неправомірну вигоду (хабар) з метою уникнення відповідальності. Усі дії ОСОБА_10 були спрямовані на офіційну, на його думку, сплату штрафу через банківську картку. Надалі ОСОБА_10 сів до службового автомобіля працівників поліції. Зміст їхньої подальшої розмови свідок не чув, оскільки перебував на відстані та згодом попрямував із дитиною додому. Свідок підтверджує, що вищевикладені факти є правдивими, а дії ОСОБА_10 не містили прямого умислу на підкуп службових осіб, а були наслідком юридичної необізнаності, вад слуху та хибного сприйняття платіжного термінала поліції;
- показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що є працівником поліції ВП №3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, з обвинуваченим особисто в позаслужбовий час не знайомий. Під час несення служби та патрулювання за визначеним маршрутом (що включав населені пункти Мала Данилівка, Черкаська Лозова та с. Казначаївка), екіпажем поліції було помічено автомобіль під керуванням обвинуваченого. Водій транспортного засобу рухався з порушенням Правил дорожнього руху, а саме — керував автомобілем, не будучи пристебнутим ременем безпеки. На підставі виявленого адміністративного правопорушення транспортний засіб було зупинено. Під час спілкування з водієм працівниками поліції було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема різкий запах алкоголю з порожнини рота. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу (алкотестеру). Обвинувачений погодився та здійснив продування трубки приладу. Результати тестування документально підтвердили перебування особи у стані алкогольного сп`яніння. Після фіксації факту сп`яніння та під час підготовки до складання процесуальних документів за ст. 130 КУпАП, обвинувачений усвідомлено висловив усну пропозицію надати працівникам поліції грошові кошти у розмірі 10 000 гривень. Метою пропозиції було схиляння службових осіб до невиконання своїх прямих обов`язків, а саме — нескладання протоколу про адміністративне правопорушення. Свідок зазначає, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до відповідальності за керування у стані сп`яніння (ст. 130 КУпАП). Більше того, свідок особисто раніше вже здійснював процедуру процесуального оформлення вказаного громадянина за аналогічне правопорушення. Даний факт свідчить про повну обізнаність обвинуваченого з процедурою та наслідками. Свідок неодноразово, чітко та вголос попереджав обвинуваченого про те, що його дії є протиправними, а за пропозицію або надання хабаря службовій особі передбачена кримінальна відповідальність. На твердження водія про намір здійснити безготівковий розрахунок, свідок чітко роз`яснив особі, що жодного платіжного терміналу в екіпажу немає. Поліцейський усно уточнив у водія суть його дій, запитавши: «За що саме і з якою метою ви намагаєтесь передати гроші?». Попри роз`яснення законодавства, обвинувачений повністю розумів зміст слів працівників поліції, свідомо ігнорував попередження та наполегливо продовжував пропонувати неправомірну вигоду у розмірі 10 000 грн, повторюючи фразу: «Давайте щось вирішимо». Усі вищевказані дії обвинуваченого, його усна пропозиція грошових коштів та неодноразові попередження з боку патрульних були зафіксовані в установленому порядку на портативні відеореєстратори (боді-камери) працівників поліції та/або відеореєстратор службового авто.
-показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що є працівником поліції ВП №3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, з обвинуваченим (водієм автомобіля) особисто в позаслужбовий час не знайомий. Під час несення служби та патрулювання у населеному пункті Черкаська Лозова екіпажем поліції було помічено та зупинено транспортний засіб під керуванням обвинуваченого. Підставою для зупинки стало порушення Правил дорожнього руху, а саме — керування автомобілем без використання ременя безпеки. У ході подальшого спілкування з водієм працівниками поліції було виявлено явні ознаки алкогольного сп`яніння. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного засобу (алкотестеру). Обвинувачений погодився на процедуру, за результатами якої прилад підтвердив, що громадянин перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Після фіксації стану сп`яніння екіпаж розпочав процедуру процесуального оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення. Обов`язки між працівниками поліції були розподілені наступним чином: напарник свідка, поліцейський ОСОБА_6 перебував у салоні службового автомобіля, де безпосередньо складав протокол за ст. 130 КУпАП. Свідок у цей час знаходився поруч, на вулиці, та на капоті службового автомобіля заповнював бланки направлень. Перебуваючи у безпосередній близькості до напарника та обвинуваченого, свідок особисто й чітко чув увесь зміст розмови та неодноразові протиправні пропозиції з боку водія. Обвинувачений наполегливо намагався «вирішити питання» з метою уникнення відповідальності. Він звертався до поліцейського ОСОБА_6 та усно пропонував грошові кошти у розмірі 10 000 гривень, зазначаючи, що це вся сума, яку він має у наявності. При цьому водій постійно повторював фразу: «Хлопці, давайте щось вирішимо». Громадянин був неодноразово попереджений екіпажем про те, що за пропозицію або надання хабаря службовій особі передбачена кримінальна відповідальність. Попри попередження, обвинувачений продовжував протиправні дії. З метою уточнення намірів водія, напарник ОСОБА_6 кілька разів перепитав обвинуваченого, за що саме той пропонує грошові кошти. На це обвинувачений прямо, усвідомлено та конкретно відповів, що пропонує 10 000 гривень за те, «щоб не забирали права та машину», і не складали адміністративний протокол. Таким чином, свідок повністю підтверджує факт наявності у громадянина прямого умислу на надання неправомірної вигоди службовим особам, а також те, що обвинувачений чітко усвідомлював характер своїх дій та їхню мету.
3.2. Досліджені та проаналізовані безпосередньо у судовому засіданні письмові докази у кримінальному провадженні. 
- відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 02.09.2026, номер кримінального провадження 12025221230000911 внесено відомості про кримінальне правопорушення, за ч. 1 ст. 369 КК України, за повідомленням підприємств, установ, організацій та посадових осіб від 01.09.2025, у якій зазначено, що 01.09.2025 до ВП №3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від інспектора СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , про те що о 18 год. 44 хв. за адресою: Харківська область, Харківський район, с-ще Черкаська Лозова, вул. Шевченка, поблизу буд. 22, спільно з інспектором ОСОБА_6 , зупинено автомобіль ВАЗ 21112, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Під час оформлення адміністративного правопорушення останній запропонував працівникам поліції неправомірну вигоду у розмірі 10 000 грн, за не складання адміністративного протоколу згідно з ст. 130 КУпАП (ІТС ІПНПУ 16854 від 01.09.2025) ( а.с. 60-61).
- відомостями протоколу огляду місця події від 01.09.2025 та фототаблицею, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , відкрита ділянка місцевості, а саме відрізок автошляху по вул. Шевченка, яке являє собою асфаьто-бетонне покриття дороги, за участю понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на узбіччі дороги знаходиться автомобіль ВАЗ 21112 д.н.з. НОМЕР_2 , який розташований в напрямку с. Руська Лозова, поруч з автомобілем на відстані 10 метрів розташований службовий автомобіль патрульної поліції Рено Дастер д.н.з. НОМЕР_3 . Біля автомобіля ВАЗ 21112 знаходиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який пояснив, що був зупинений працівниками патрульної поліції, які запропонували йому пройти перевірку на алкотестері, що показав позитивний результат 1,96 проміле. ОСОБА_5 під час складання протоколу, запропонував поліцейським гроші у сумі 10 000 грн. Під час огляду застосовувався технічний засіб - планшет ( а.с. 84-86, 87);
- ксерокопією ID паспорта ОСОБА_5 із застосунку Дія (а.с. 88);
-ксерокопією посвідчення водія НОМЕР_4 - ОСОБА_5 (а.с. 89);
-ксерокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21112, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 (а.с. 90);
-ксерокопією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №440663 від 01.09.2025 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 91).
-ксерокопією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №440693 від 01.09.2025 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП (а.с. 92).
-журналом інструктажів особового складу ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, з якого вбачається, що 01.09.2025 інструктаж пройшли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 93-94);
-журналом обліку інструктажів водіїв ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області з якого вбачається, що 01.09.2025 інструктаж пройшов ОСОБА_6 (а.с. 95-96);
-журналом виїздів та повернення транспортних засобів ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області з якого вбачається, що 01.09.2025 виїжджав та повернув транспортний засіб ОСОБА_6 (а.с. 97-98);
-журналом видачі та повернення ключів ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області з якого вбачається, що 01.09.2025 брав та повернув ключі від транспортного засобу ОСОБА_6 (а.с. 99-100);
-журналом обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області з якого вбачається, що 01.09.2025 брали та повернули портативний відеореєстратор та карту пам`яті, копіювання цифрової пам`яті ОСОБА_13 та ОСОБА_7 (а.с.101-102);
-книгою видачі – приймання майна, закріпленого за черговою частиною ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області з якого вбачається, що 01.09.2025 були на чергуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.103-104);
-графіком несення служби особовим складом СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області – 01.09.2025 несли добовий наряд інспектор, капітан поліції ОСОБА_6 (старший наряд) та інспектор, лейтенант поліції ОСОБА_7 (а.с. 105);
-функціональними обов`язками інспектора (поліцейського) сектору реагування патрульної поліції ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області(а.с. 106-111)
-витягом із наказу ГУ НП в Харківській області №10 о/с від 11.01.2024 про переміщення старшого сержанта поліції ОСОБА_7 на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області (а.с. 115);
-витягом із наказу ГУ НП в Харківській області №72 о/с від 01.02.2023 про переміщення капітана поліції ОСОБА_6 на посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області (а.с. 116);
- протоколом огляду предмету від 11.09.2025 – предметом огляду є флеш накопичувач, упакований в паперовий конверт білого кольору без видимих написів, при відкритті флеш-накопичувача відображаються файли на файлі під назвою «0000000_00000020250901182251_0096» вбачається відеозапис загальною тривалістю 05:00 хвилин, який відповідно до часу у кадрі починається о 18:22:52 год та завершується о 18:27:49 01.09.2025. Оглядом вказаного файлу встановлено, що запис ведеться на рівні грудей, виходячи з розташування нагрудної камери, зйомка ведеться щодо відкритої ділянки місцевості поблизу приватного домоволодіння, камера спрямована в бік особи чоловічої статі, яка стоїть поряд з воротами приватного домоволодіння, відео містить час та дату, які розташовані внизу у форматі YYYY/ММ/DD та час, а також містить напис «DSJ_0000000_000000». В ході огляду слідчим у вигляді стенограми розшифрованого запису усного мовлення, зафіксованого на відеозаписі, що оглядається: інспектор СРПП ОСОБА_6 -І1; поліцейський СРПП ОСОБА_7 -12; ОСОБА_5 з якої вбачається, що І1 говорить – це ж моя робота; К- говорить, це ваша робота, це ваша робота. Ну скільки? Давай хоч що небудь вирішимо (а.с. 73), К – я просто на заводі давно роботав, ребята, давайте решим, ну у мене 10, більше немає, на карточку Вам можу скинути (а.с. 74).
- постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 20 листопада 2025 року визнано ОСОБА_5 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_5 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
-постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2025 року об`єднано в одне провадження: адміністративну справу стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактом вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (справа №619/5424/25) та адміністративну справу стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за фактом вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.122-2 (справа №619/5422/25). Об`єднаній справі присвоєно єдиний унікальний номер «619/5424/25». Визнано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст. 122-2 КУпАП. На підставі ч.2 ст.36 КУпАП на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 накладено остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
- відеозаписом, з якого вбачається, що 01.09.2025 ОСОБА_5 під час складання протоколу за ст. 130 КУпАП маючи на меті надання неправомірної вигоди службовим особам: інспектору СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області капітану поліції ОСОБА_6 та інспектору СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанту поліції ОСОБА_7 , з метою впливу на прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, уникнення від адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, будучи достовірно обізнаним про те, що вказані вище службові особи являються співробітниками правоохоронного органу, неодноразово висловив пропозицію надати неправомірну вигоду у розмірі 10 000, 00 грн за нескладання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зі змісту відеозапису також вбачається, що інспектором поліції у передбаченому законом порядку ОСОБА_5 були роз`яснені права та обов`язки, запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_5 повідомив інспектора, що в нього проблеми зі шлунком, гастрит, а також проблеми із серцем та астма. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою газоаналізатора Драгер 6810, результат – 1,96%. Одразу після того як інспектором поліції повідомлено ОСОБА_5 про те, що ним буде складено протокол про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, ОСОБА_5 почав пропонувати інспектору: “давай решать”, “давай по минимуму что-то решим”, “не пиши, зачем оно нужно”. Потім повідомив, що він інвалід дитинства, фельдшер, випив пива, більше такого вчиняти не буде. В подальшому запропонував: “давайте решим, на карточку можно вам скинуть 10 тисяч гривень”. Інспектор поліції спитав у ОСОБА_5 : “10 000 гривень за те, щоб ми протокол стосовно вас не складали?”. ОСОБА_5 відповів: “Так, щоб ви мене з перегаром не приймали і щоб протокол не складали, пожалійте один раз”. Інспектор поліції роз`яснив ОСОБА_5 , що за пропозицію неправомірної вигоди передбачена кримінальна відповідальність, терміналу для оплати не має, тільки, якщо суд ухвалить рішення, обвинуваченомк потрібно буде заплатити 17 тисяч гривень та останнього позбавлять прав на один рік. При цьому інспектор поліції повідомив ОСОБА_5 , що ведеться відеофіксація. ОСОБА_5 пропонував закрити камери. Протягом відеозапису ОСОБА_5 неодноразово пропонував інспекторам поліції 10 тисяч гривень за те, щоб інспектори поліції не складали стосовно нього протокол. Інспектором поліції неодноразово було роз`яснено ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди.
Вищевказані докази в їх сукупності є достовірними, належними та допустимими, логічно узгодженими між собою та такими, які переконливо вказують на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення.
4. Надання оцінки доводам сторони захисту.
Оцінивши докази у їх сукупності відповідно до вимог ст. 22, 23, 86, 89, 94 КПК України, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, доведена поза розумним сумнівом.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємного зв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Показання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд визнає послідовними, логічними, взаємоузгодженими між собою та такими, що повністю узгоджуються з письмовими доказами та відеозаписом події.
Обидва свідки незалежно один від одного підтвердили, що після повідомлення ОСОБА_5 про складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП останній неодноразово пропонував працівникам поліції грошові кошти у сумі 10 000 грн за нескладання адміністративного протоколу, просив "вирішити питання", а після уточнюючих запитань прямо підтвердив, що пропонує зазначені кошти саме за непритягнення його до адміністративної відповідальності. Особливої доказової сили цим показанням надає їх повна відповідність відеозапису, дослідженому у судовому засіданні.
Із змісту відеозапису беззаперечно вбачається, що після повідомлення про складання протоколу ОСОБА_5 неодноразово звертався до поліцейських із пропозиціями: "давай решать", "давай по минимуму что-то решим", "не пиши", "давайте решим", "на карточку можно вам скинуть 10 тысяч гривень".
На уточнююче запитання працівника поліції: "10 тисяч гривень за те, щоб ми протокол стосовно вас не складали?" обвинувачений однозначно відповів: "Так, щоб ви мене з перегаром не приймали і щоб протокол не складали". Саме ця відповідь виключає будь-яке інше тлумачення його намірів, оскільки обвинувачений прямо пов`язав передачу грошових коштів із невчиненням поліцейськими службових дій, які вони були зобов`язані виконати.
Більше того, після цього працівники поліції неодноразово роз`яснювали ОСОБА_5 , що його дії утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369 КК України, повідомляли про ведення відеофіксації та пояснювали, що жодного платіжного терміналу для сплати штрафу вони не мають, а штраф може бути сплачений лише після ухвалення судового рішення. Незважаючи на це, ОСОБА_5 продовжував наполягати на своїй пропозиції. Такі обставини свідчать про усвідомлений характер його поведінки та виключають можливість добросовісної помилки щодо характеру власних дій.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого про те, що він нібито помилково вважав можливим офіційно сплатити адміністративний штраф на місці події через платіжний термінал.
Такі пояснення повністю спростовуються дослідженим відеозаписом.
Зокрема, після повідомлення працівником поліції про відсутність будь-якого платіжного терміналу, роз`яснення порядку накладення адміністративного стягнення та попередження про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди обвинувачений не припинив своїх дій, а продовжив наполягати на передачі 10 000 грн саме за нескладання адміністративного протоколу.
При цьому він просив "закрити камери", що також свідчить про усвідомлення ним протиправного характеру власної поведінки.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_5 не мав при собі готівкових коштів та мав намір здійснити виключно безготівковий переказ, не впливає на кваліфікацію його дій.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, полягає у пропозиції, обіцянці або наданні неправомірної вигоди службовій особі. Злочин є закінченим із моменту висловлення пропозиції незалежно від способу можливої передачі коштів, фактичної наявності їх при особі або реального отримання службовою особою. Тому відсутність у ОСОБА_5 готівкових коштів або намір здійснити банківський переказ не виключає складу інкримінованого кримінального правопорушення.
Не заслуговують на увагу і доводи обвинуваченого про відсутність прямого умислу. Про наявність прямого умислу свідчить характер його висловлювань, їх неодноразовість, конкретизація суми неправомірної вигоди, безпосередній зв`язок пропозиції із нескладанням адміністративного протоколу, а також продовження протиправної поведінки після неодноразових попереджень працівників поліції про кримінальну відповідальність.
Суд також відхиляє твердження сторони захисту про юридичну необізнаність обвинуваченого. Як встановлено показаннями свідка ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вже притягувався до адміністративної відповідальності, а свідок особисто складав стосовно нього адміністративні матеріали. Наведене свідчить, що обвинувачений був обізнаний із процедурою оформлення такого правопорушення та порядком притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, навіть якщо припустити, що спочатку він помилково вважав можливим сплатити штраф на місці, така помилка була повністю усунута після відповідних роз`яснень працівників поліції, однак він продовжив пропонувати грошові кошти саме за нескладання протоколу.
Посилання сторони захисту на інвалідність обвинуваченого по слуху також не спростовує його винуватості. Судом встановлено, що протягом усієї події ОСОБА_5 підтримував змістовний діалог із працівниками поліції, відповідав на поставлені запитання, погодився пройти огляд на стан сп`яніння, пояснював причини своїх дій, повідомляв про стан здоров`я, просив не складати протокол та правильно реагував на репліки поліцейських. Його відповіді були логічними, послідовними та безпосередньо стосувалися поставлених запитань, що свідчить про достатнє розуміння змісту розмови.
Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_8 . Свідок є близьким другом обвинуваченого з дитинства, що об`єктивно впливає на його заінтересованість у результатах кримінального провадження. Крім того, сам свідок підтвердив, що після того як ОСОБА_5 сів до службового автомобіля поліції, він не чув змісту їхньої подальшої розмови, а тому не може спростувати обставини неодноразового висловлення пропозицій неправомірної вигоди. Його показання щодо нібито наміру офіційної сплати штрафу є лише суб`єктивним припущенням, яке не підтверджується жодним об`єктивним доказом та суперечить відеозапису.
Доводи захисника про недопустимість відеозапису у зв`язку з його нібито небезперервністю суд відхиляє. Матеріалами кримінального провадження підтверджено, що нагрудні відеореєстратори були видані працівникам поліції у встановленому порядку, що підтверджується журналом їх видачі та повернення. Відеозапис був належним чином оглянутий слідчим, складено відповідний протокол огляду предмета, який відповідає вимогам КПК України. Сам по собі факт поділу відеофіксації на окремі файли або технічні особливості роботи нагрудного відеореєстратора не свідчать про недопустимість такого доказу. Стороною захисту не надано жодних доказів монтажу, підроблення, втручання у відеозапис або спотворення його змісту. Навпаки, зміст відеозапису узгоджується з показаннями свідків та іншими матеріалами кримінального провадження. Отже, суд визнає зазначений доказ належним, допустимим та достовірним.
Щодо доводів сторони захисту про провокацію, підбурювання чи спонукання з боку працівників правоохоронного органу до вчинення особою кримінального правопорушення, а також щодо клопотання сторони захисту про призначення експертизи, у задоволенні якого судом було відмовлено, суд оцінює критично та відзначає наступне.
Підбурювання має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який інакше не був би вчинений. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 07 липня 2021 року (справа № 752/4292/16-к).
Фактично про провокацію злочину може йтися тоді, коли правоохоронні органи штучно створили ситуацію, з метою спонукати особу до вчинення злочину. Однак, якщо правоохоронні органи лише долучилися до фіксації і розслідування на певному етапі розвитку подій, зокрема після подання особою заяви про вчинення злочину, то це свідчить про їх пасивну роль, яка проявилася лише у належній фіксації вчинюваного кримінального правопорушення (Постанова Верховного Суду від 08 червня 2023 року у справі № 369/10079/17).
Поведінка працівників правоохоронних органів підлягає оцінці судом у сукупності із іншими доказами у кримінальному провадженні. Стороною захисту не наведено підстав які б свідчили про необхідність призначення експертизи та визначальність у кримінальному провадженні відповідей на поставлені питання.
Так, із досліджених у судовому засіданні відомостей, які містяться у відеозаписі, який також був предметом огляду згідно з вищенаведеним протоколом огляду від 01.09.2025 року, не підтверджуються та спростовуються доводи сторони захисту про будь-яку, у тому числі і одиничну пропозицію від працівника поліції до ОСОБА_5 про надання неправомірної вигоди, що, відповідно, виключає настирливість, повторність пропозиції, нагадування про неї тощо.
Працівники поліції не висловлювали будь-яких натяків на можливість незаконного вирішення питання, не вимагали грошових коштів, не створювали штучних умов для вчинення злочину, а навпаки, неодноразово відмовлялися від пропозицій обвинуваченого, роз`яснювали кримінальну відповідальність та уточнювали його наміри виключно з метою правильної фіксації події.
Посилання обвинуваченого на репліку поліцейського "ти балакай з ним, до чогось добалакаєшся" саме по собі не свідчить про провокацію. Навіть за умови її висловлення така репліка не містить схиляння до пропозиції неправомірної вигоди, не є ініціюванням злочину та не спростовує того факту, що пропозиції грошей були висловлені самим обвинуваченим добровільно.
При цьому, суд враховує позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 10.09.2024 року у справі № 359/7863/17 (провадження № 51-317км24), згідно з якою, відповідно до усталеної судової практики для встановлення факту провокації злочину визначальним є з`ясування питання, чи мало місце з боку правоохоронних органів спонукання особи до вчинення злочину, для чого мають прийматися до уваги, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування тощо. Жодна зі згаданих обставин сама по собі не має визначального значення для висновку про наявність або відсутність провокації. Лише оцінивши всі фактичні і юридичні аспекти події в сукупності, суди можуть зробити висновок, чи була поведінка агентів такою, що спонукала особу до дій, які та не вчинила б без їх втручання.
Таким чином, як видно із досліджених судом матеріалів даного кримінального провадження, жодних належних та допустимих відомостей, які б свідчили про провокацію вчинення кримінального правопорушення, немає.
Суд бере до уваги позитивні дані про особу обвинуваченого, відсутність судимостей, наявність інвалідності з дитинства, працевлаштування, а також сімейні обставини, на які посилалася сторона захисту.
Разом із тим зазначені обставини характеризують особу обвинуваченого та можуть враховуватися при призначенні покарання, однак не спростовують доведеності його вини та не впливають на правильність кримінально-правової кваліфікації вчиненого.
Аналізуючи всі досліджені докази у їх сукупності, суд доходить переконання, що ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є службовими особами правоохоронного органу та виконують свої службові обов`язки, неодноразово висловив пропозицію надати їм неправомірну вигоду у розмірі 10 000 грн за нескладання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Таким чином, його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст.369 КК України як пропозиція службовій особі надати неправомірну вигоду за невчинення нею в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.
5. Оцінка наданих державним обвинувачем суду доказів на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.
Окрім того, з метою оцінки вказаних доказів за ознаками належності, допустимості та достовірності, установлення обставин, що мають значення для цього кримінального провадження, а також з питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, судом досліджено документи, що подані стороною обвинувачення, які складені та зібрані стороною обвинувачення під час здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження, та підтверджують законність і правомірність проведення процесуальних дій у зазначеному кримінальному провадженні.
6. Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та кваліфікація судом дій обвинуваченого.
На переконання суду, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України підтверджується показаннями допитаних безпосередньо в судовому засіданні свідків, дослідженим судом протоколом слідчої дій, а саме протоколом огляду разом із відомостями, які містяться у відеозаписах, а також іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які узгоджуються між собою у їх сукупності та підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.
За таких обставин, суд проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, тобто пропозиція службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. 
Обов`язок доведення винуватості особи покладається на сторону обвинувачення, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Разом із тим, після безпосереднього дослідження усіх доказів суд не встановив таких сумнівів, які б не могли бути усунуті оцінкою всієї сукупності доказів та перешкоджали ухваленню обвинувального вироку.
Таким чином, невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 та його посилання, у тому числі і на те, що під час події працівники поліції провокували його на вчинення кримінального правопорушення не підтверджено жодними доказами, суд розцінює виключно як позицію захисту власних інтересів, шляхом спроби пом`якшити ступінь його вини та уникнути покарання за скоєне, у зв`язку з чим ставиться до вказаного критично, так як показання обвинуваченого ОСОБА_5 про його невинуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, спростовано сукупністю наданих державним обвинувачем доказів у даному кримінальному провадженні, оцінку яким судом надано вище.
7. Мотиви призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відповідно до довідки МСЕ № 043757 має третю групу інвалідності з 22.12.2000, інвалід з дитинства, безстроково, має посвідчення серії НОМЕР_5 про отримання пенсії, як інваліда з дитинства, за місцем мешкання характеризується посередньо, працює у ДП “Клінічний санаторій “Курорт Березівські мінеральні води” ПрАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця”.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, яке є нетяжким злочином, особу винного, його вік, сімейний стан та стан здоров`я, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно з ч.1 ст.66 КК України, судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та беручи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме: за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу.
Підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною статтею можуть бути застосовані.
Таким чином, призначене ОСОБА_5 покарання, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, забезпечить співрозмірність діяння та кари, а також не суперечитиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
8. Вирішення питання про долю речових доказів у кримінальному провадженні у порядку ч.9 ст. 100 КПК України.
При вирішенні питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд керується положеннями частини 9 статті 100 КПК України.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- матеріальний носій інформації-флеш-накопичувач із відеозаписами з нагрудних камер інспектора СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 - речовий доказ у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 12025221230000911 від 02.09.2025 слід залишити в матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень. 
Речові докази:
- матеріальний носій інформації-флеш-накопичувач із відеозаписами з нагрудних камер інспектора СРПП ВП №3 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 - речовий доказ у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР № 12025221230000911 від 02.09.2025 – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя             ОСОБА_1