ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року | Справа №160/23347/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді Турової О.М., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (відповідач-2), в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.08.2024 року №047250000150 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 29.07.2024р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 29.07.2024р.
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі – Закон №1788-ХІІ). Поряд з цим, реалізуючи своє право відповідно до ст.10 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-ІV), яким передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором, 29.07.2024 року ОСОБА_1 , досягнувши пенсійного віку, звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України №1058-ІV із застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.08.2024 року №047250000150 протиправно відмовлено позивачеві у призначені пенсії за віком, посилаючись на те, що з 16.01.2018 року позивачеві вже була призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону №1788-ХІІ, при цьому, у розумінні приписів ст.40 Закону №1058-ІV показник заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (з 2021 року по 2023 рік), може бути застосований саме при зверненні особи вперше в 2024 році за призначенням пенсії. Позивач вважає оскаржуване рішення пенсійного органу щодо відмови у призначенні пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону №1058-ІV із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, протиправними, посилаючись на те, що у 2018 році позивачеві було призначено пенсію відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон №1058-ІV, водночас за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше 29.07.2024 року, тому й має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 29.07.2024 року. Таким чином, не погоджуючись з вищевказаною відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком відповідно Закону №1058-IV, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з цією позовною заявою. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/23347/24 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
06.09.2024 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на позовну заяву, в якому відповідач-2 пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачеві вже призначено з 16.01.2018 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону №1788-XII та згідно з Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV, відтак, підстави для переведення позивача відповідно до його заяви від 29.07.2024р. з пенсії за віком на пільгових умовах на пенсію за віком відсутні, бо це є одним й тим же самим видом пенсії. Призначена позивачеві пенсія за віком на пільгових умовах, призначена відповідно до ст.13 Закону №1788-XII, є пенсією за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, відповідно, повторне призначення позивачеві пенсії за віком у зв`язку із досягненням загального пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону №1058-IV, є неможливим. При цьому, визначена ч.2 ст.40 Закону №1058-IV середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовується лише у випадку первинного призначення пенсії або переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Оскільки подана позивачем заява фактично стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже йому була призначена, то така пенсія не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 2021, 2022 та 2023 роки. За таких обставин, оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 02.08.2024 року №047250000150 позивачеві обґрунтовано та на законних підставах відмовлено у здійсненні повторного призначення пенсії за віком/переведення на пенсію за віком, оскільки позивачем використано право на призначення пенсії за віком ще у 2018 році. Таким чином, на думку відповідача-2, підстави для задоволення позовних вимог відсутні. 
09.10.2024 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останнім висловлено позицію, аналогічну викладеній у позовній заяві. 
Копія позовної заяви з додатками до неї та копія ухвали суду від 02.09.2024 року скерована за допомогою електронних засобів зв`язку до електронного кабінету відповідача-1 та доставлена до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд» Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 27.08.2024 року та 03.09.2024 року, відповідно, що підтверджується довідками про доставку електронних листів, наявними в матеріалах справи, однак, станом на час розгляду справи відповідач-1 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
При цьому, за приписами частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке. 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 16.01.2018 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену згідно з п. «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року (водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів).
Після призначення пенсії позивач продовжував працювати.
У зв`язку із набранням чинності з 01.01.2004 року Законом №1058-IV подальші перерахунки пенсії позивача проводилися згідно із цим Законом, що підтверджується долученими до матеріалів справи протоколами про перерахунок пенсії. 
29.07.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення йому з дати звернення (з 29.07.2024 року) пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-IV на загальних підставах, із застосуванням при призначенні пенсії за віком за Законом №1058-IV показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії. 
За принципом екстериторіальності органом, уповноваженим розглянути вищевказану заяву позивача, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
За результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області рішенням від 02.08.2024 року №047250000150 відмовило позивачеві у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосування показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки, посилаючись на те, що позивачеві вже була призначена з 16.01.2018 року пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону №1788-ХІІ та п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, при цьому ч.2 ст.40 Закону №1058-IV передбачено застосування показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме при призначенні пенсії. Отже, враховуючи вищезазначене, для проведення перерахунку пенсії законні підстави відсутні.
Незгода позивача з відмовою пенсійного органу у призначенні пенсії за віком згідно із Законом №1058-IV із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за 2021, 2022 та 2023 роки, зумовила звернення позивача до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке. 
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. 
Відповідно до п. «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ від 05 листопада 1991 року (далі – Закон №1788-ХІІ) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.
З 01.01.2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV). 
Так, згідно зі статтею 9 Закону №1058-IV за рахунок коштів ПФУ в солідарній систем призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно з пунктом 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Статтею 27 Закону №1058-IV встановлено, що розмір пенсії за віком визначається залежно від середньомісячного заробітку та коефіцієнту страхового стажу, обчислених за нормами статей 24, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно зі статтею 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.
За приписами частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
Тобто, особи, які в питаннях пенсійного забезпечення мають пільгу, що виражається у зниженні пенсійного віку, проте, вид пенсії, що їм призначається - це пенсія за віком, яка згідно з вищенаведеними положеннями законодавства призначається, перераховується та виплачується відповідно до положень Закону №1058-IV.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17.05.2021р. у справі №185/1473/17.
Частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходиться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені законодавством.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 336/372/16-а.
Як встановлено судом, позивачеві з 16.01.2018 року призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ч.1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв).
Отже, у випадку задоволення заяви позивача про переведення (призначення) його на пенсію за віком на загальних підставах, буде відсутнє переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах, призначена йому відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є різновидом пенсії за віком зі зменшенням загального пенсійного віку, що унеможливлює призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах повторно у зв`язку з досягненням загального пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також передбачено, що визначена частиною другою статті 40 цього Закону середня заробітна плата (дохід) для призначення пенсії, тобто за три календарні роки, що передують року звернення, застосовуються лише у випадку переведення з одного виду пенсії на інший або призначення пенсії вперше.
З огляду на викладене, заява позивача до пенсійного органу стосувалась призначення того ж виду пенсії (пенсії за віком), що призначена йому ще у 2018 році, а тому такий самий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та, відповідно, не може бути застосований при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 травня 2020 року справа № 334/13/16-а(2а/334/85/16) та від 17.05.2021р. у справі №185/1473/17.
Відтак, досягнення позивачем передбаченого законом пенсійного віку не зумовлює виникнення у нього права на повторне призначення вже призначеної пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.
Той факт, що після призначення пенсії позивач продовжував працювати висновків суду не спростовує, оскільки вказана обставина може бути саме підставою для перерахунку пенсії, а не для її призначення із застосуванням показника середньої заробітної плати за відповідний період.
Також суд відхиляє посилання позивача, зокрема, на позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17, від 17 квітня 2018 року у справі №348/2271/16-а та від 23.10.2020 року у справі №528/196/17, оскільки у вказаних справах до досягнення пенсійного віку позивачам виплачувалась пенсія за вислугу років, призначена відповідно до статті 55 Закону №1788-ХІІ, тобто інший вид пенсії, ніж пенсія за віком зі зниженням пенсійного віку, яку отримувала позивач у справі, що розглядається.
З аналогічних підстав не підлягають застосуванню й висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі №185/1474/17, від 13.09.2018р. у справі №127/16610/17 та інших, наведених позивачем у позовній заяві, адже правовідносини у вказаних справах є відмінними за змістом від тих, що мають місце у цій справі.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій (рішення) та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини спростовують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, отже у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання розподілу судових витрат врегульовано ст.139 КАС України.
Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цим позовом відповідно до приписів ст.139 КАС України позивачеві не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, місцезнаходження: майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя О.М. Турова