Справа № 954/666/26
Номер провадження 2/954/2006/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року	с-ще Нововоронцовка	

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Каневського В. О.,
за участі секретаря судового засідання Ферко Г. М.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ФАКТОР» про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «ФАКТОР» про визнання права власності.
Позовна заява мотивована тим, що наказом Міністерства внутрішніх справ України №20 від 22.01.2018 було закріплено на праві оперативного управління за Державою установою «Центр обслуговування підрозділі МВС України» об`єкт нерухомого майна, а саме гуртожиток АДРЕСА_1 . 20.06.2018 між Державною установою «Центр обслуговування підрозділі МВС України» та приватним підприємством «ФАКТОР» було підписано договір №295 про реконструкцію гуртожитку за адресою АДРЕСА_2 у багатоповерховий житловий будинок з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями. 01.06.2020 між Державною установою «Центр обслуговування підрозділі МВС України» та приватним підприємством «ФАКТОР» було укладено додаткову угоду №1 до Договору №295 від 20.06.2018 року. 02.03.2021 між приватним підприємством «ФАКТОР» та ОСОБА_1 , було укладено договір №72, згідно з яким на виконання попередньої усної домовленості Сторін, Сторони укладають цей договір з метою: Учасник ( ОСОБА_2 ) - отримати у власність житлове приміщення - квартиру за плату, а Забудовник (ПП «ФАКТОР») – отримати грошові кошти для будівництва житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та Забудовник має закінчити будівництво Об`єкту і ввести його в експлуатацію у термін до «31» березня 2021 року. Того ж дня, 02.03.2021 позивач здійснив повний розрахунок за вище вказаним договором. 
22.11.2021 підписано Акт прийому-передачі житлового будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення за адресою АДРЕСА_2 , яким приватне підприємство «ФАКТОР» передало готовий будинок Державній установі «Центр обслуговування підрозділі МВС України». 22.11.2021 Державною установою «Центр обслуговування підрозділі МВС України» та приватним підприємством «ФАКТОР» було підписано акт №1 розподілу кварти, згідно якого приватне підприємство «ФАКТОР» отримала у власність частки у вигляді квартир, втому числі і квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 55,80 м. кв. Також, 22.11.2021 між Державною установою «Центр обслуговування підрозділі МВС України» та приватним підприємством «ФАКТОР» було підписано акт №1 приймання-передачі квартир, згідно якого приватне підприємство «ФАКТОР» прийняла належну їй частку, а саме в багатоквартирному житловому будинку з вбудованими приміщеннями комерційного призначення за адресою: АДРЕСА_2 , в тому числі квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 55,80 м. кв. 23.11.2021 між ОСОБА_1 та ПП «ФАКТОР» було підписано акт приймання-передачі вищевказаної квартири. 
З метою реєстрації права власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно, позивач звернувся до державного реєстратора, проте у здійсненні реєстрації права власності було відмовлено у зв`язку з подачею не повного пакету документів. Враховуючи наведене, позивач просив визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на квартиру АДРЕСА_4 .
Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, що 02.03.2021 між забудовником Приватним підприємством «Фактор» та ОСОБА_1 укладено Договір №72.
Згідно з п.п. 1.1 на виконання попередньої усної домовленості Сторін, Сторони укладають цей договір з метою: Учасник ( ОСОБА_2 ) - отримати у власність житлове приміщення - квартиру за плату, а Забудовник (ПП «ФАКТОР») – отримати грошові кошти для будівництва житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями.
Відповідно до п.п. 2.2.4 Договору Забудовник має закінчити будівництво Об`єкту і ввести його в експлуатацію у термін до «31» березня 2021 року.
За п.п. 2.2.5 Договору Забудовник, після введення, закінченого будівництвом житлового буднику, в експлуатацію та за умови внесення Учасником суми повної вартості пайової участі, в 20-денний термін пред`явити Учаснику для приймання закінчену будівництвом квартиру АДРЕСА_5 (четвертому) поверсі загальною площею 53,30 (п`ятдесят три цілих три десятих) м. кв., про що Сторони підписують акт прийому-передачі, який є невід`ємною частиною цього Договору.
В п.п. 3.1. договору вказано, що сума пайової участі за даним договором за згодою сторін становить 548 243,80 грн, що на час укладення даного Договору за домовленістю сторін, із розрахунку 27,8 грн. за один долар США, становить 19721,00 доларів США.
Відповідно до 3.3. Зазначена сума становить договірну вартість пайової участі на будівництво квартири АДРЕСА_6 , загальною площею 53,30 м?, і підлягає перерахунку, виходячи з фактичної площі нежитлового приміщення на підставі технічного паспорту на житловий будинок, виданий БТІ. Після чого Сторони проводять остаточні розрахунки. При цьому вказаний розрахунок проводиться протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання технічного паспорту на житловий будинок, виданий БТІ, виходячи з вартості 370,00 доларів США (триста сімдесят доларів США 00 цент.) за 1 (один) м? загальної площі квартири.
За п.п. 3.4. Учасник здійснює оплату вартості пайової участі у будівництві квартири в Об`єкті будівництва шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок або в касу Забудовника в наступному порядку не пізніше 02.03.2021. Учасник вносить повну суму вартості квартири в розмірі 548 243,80 грн, що на час укладення даного Договору за домовленістю сторін, із розрахунку 27,8 грн. за один долар США, становить 19 721,00 доларів США.
В пункті 5.4 договору зафіксовано, що забудовник протягом 30 робочих днів з моменту підписання акту прийому-передачі квартири і за умови повної оплати Учасником суми вартості пайової участі в будівництві квартири, передбаченого п.3.1. даного Договору, передає Учаснику документи за актом прийому-передачі необхідні для оформлення права власності, а саме: копію документа, що підтверджує введення будинку в експлуатацію та довідку про проведення повного розрахунку.
Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №131 від 02.03.2021, ОСОБА_1 сплатив пайову участь у будівництві, згідно з договором №72 від 02.03.2021 у розмірі 548243,80 грн ПП «Фактор».
За актом прийняття-передачі від 22.11.2021 до Договору №295 від 20.06.2018, у зв`язку із закінченням реконструкції гуртожитку під житловий будинок у відповідності до договору № 295 від 20.06.2018, ПП «Фактор» передав, а ДУ «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України» прийняла багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями комерційного призначення за адресою: АДРЕСА_2 .
ПП «Фактор» та ДУ «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України» в акті №1 розподілу квартир від 22.11.2021 до Договору №295 від 20.06.2018 погодили, що ПП «Фактор» в результаті реалізації проекту отримає в житловому будинку по АДРЕСА_2 , частку у вигляді квартир загальною площею 2541,90 кв. м., в якій наявна двокімнатна квартира АДРЕСА_3 загальною площею 55,8 кв.м.
Відповідно до акта №1 приймання-передачі квартир від 22.11.2021 до Договору №295 від 20.06.2018 ДУ «Центр обслуговування підрозділів Міністерства внутрішніх справ України» передала, а ПП «Фактор» прийняв належну йому частку по результатам реалізації проекту, в межах часток визначених договором за адресою: АДРЕСА_2 , а саме квартири загальною площею 2541,90 кв. м., до якої належить двокімнатна квартира АДРЕСА_3 загальною площею 55,80 кв. м.
Відповідно до Договору №72 від 02.03.2021 ПП «Фактор» побудована і передана, а ОСОБА_3 прийнята закінчена будівництвом двокімнатна квартира АДРЕСА_3 на четвертому поверсі загальною площею 55,80м?, у житловому будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується актом приймання-передачі збудованої квартири від 23.11.2021.
Також до позову долучені: витяг з переліку інвесторів які брали участь в інвестуванні будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де інвестором зазначений ОСОБА_1 ; довідка №3/23/11 від 23.11.2021 про оплату вартості квартири АДРЕСА_7 .
Вказана квартира складається з двох кімнат площею 13,2 кв.м., 17,9 кв.м, що разом складає 31,1 кв. м., кухні площею 10,3 кв.м, санітарного вузла площею 4,2 кв.м., коридором площею 7,7 кв. м., обладнана балконом 2,5 кв.м., має загальну площу 55,8 кв.м., згідно з копією технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_7 .
Відповідно до ч. 5 ст. 7 та ст. 4 ЗУ "Про інвестиційну діяльність" інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктом і результатом інвестицій (об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права).
Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" вказано, що об`єкт інвестування квартира або приміщення соціально-побутового призначення (вбудовані в житлові будинки або окремо розташовані нежитлові приміщення, гаражний бокс, машиномісце тощо) в об`єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном.
В той же час, Конституція України у статті 41 гарантує непорушність права власності та усі три правомочності власника: володіти, користуватися та розпоряджатися.
Невизнання державою права власності позивача на спірне майно є втручанням у це право, яке не переслідує легітимну мету та не є необхідним у демократичному суспільстві, а отже порушує гарантії, закріплені у статті 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як передбачено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в результаті втрати ним документа, який посвідчує його право власності.
Крім того, згідно з п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 N 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Отже, саме інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою.
Аналогічна правова позиція викладена у висновках Верховного Суду, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі N 359/5719/17 (провадження N 14-8цс21), висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 20 квітня 2016 року у справі N 6-2994цс15, від 25 травня 2016 року у справі N 6- 503цс16, від 07 грудня 2016 року у справі N 6-1111цс16, постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року справа N 569/6078/19.
Тому, ОСОБА_1 за кошти якого і на підставі Договору №72 від 02.03.2021 був споруджений об`єкт інвестування, а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_7 , загальною площею 55,80 кв. м., житловою площею 31,1 кв. м, після прийняття будинку в експлуатацію, є тою особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування.
Суд вважає, що саме ОСОБА_1 після виконання умов інвестування і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набув право власності на об`єкт інвестування як первісний власник, проте, позбавлений можливості зареструвати таке право за собою, внаслідок невиконання забудовником (його правонаступником) зобов`язання щодо оформлення відповідних документів, які посвідчують таке право.
Як зазначено в постанові від 14 грудня 2021 року у справі N 344/16879/15-ц Великої Палати Верховного Суду, "у тих випадках, коли об`єкт нерухомості вже збудований та прийнятий в експлуатацію, проте покупцем не отримані правовстановлюючі документи у зв`язку із порушенням продавцем за договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, взятих на себе договірних зобов`язань щодо передання всіх необхідних документів для оформлення права власності на квартиру, вартість якої сплачена покупцем в повному обсязі, та у разі невизнання продавцем права покупця на цю збудовану квартиру може мати місце звернення до суду з вимогою про визнання за покупцем права власності на проінвестоване (оплачене) ним майно відповідно до положень статті 392 ЦК України.".
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 цього Закону).
Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Враховуючи те, що забудовник ПП «ФАКТОР», після введення будинку за адресою: АДРЕСА_2 в експлуатацію, не вчинив дій щодо оформлення правовстановлюючого документа на користь ОСОБА_1 , який виконав умови договору інвестування, на підтвердження первісного права власності на новостворений об`єкт інвестування, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 55,80 кв. м., житловою площею 31,1 кв. м., ефективним способом захисту такого права є визнання права власності на створений об`єкт будівництва підставі ст. 392 ЦК України.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки під час розгляду справи були підтверджені обставини, на які позивач посилається як на підставу свого позову. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 5, 10, 13, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заявку ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ФАКТОР» про визнання права власності - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на нерухоме майно, а саме на двокімнатну квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 55,80 кв. м., житловою площею 31,1 кв. м.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області.
Реквізити сторін:
Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 ; 
Відповідач - Приватне підприємство «ФАКТОР», місцезнаходження: вул. Східна, буд. 10А, м. Херсон, Херсонська область, 73022, ЄДРПОУ 19234605.

Суддя	В.О. Каневський