справа № 179/1758/26 
провадження № 3/179/359/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2026 року с-ще Магдалинівка

Суддя Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області Кравченко О.Ю., розглянувши матеріали, що надійшли з відділення поліції №1 Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 
за статтею 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
ВСТАНОВИВ :
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №951594 від 25.08.2026, 28 серпня 2026 року о 15 годин 20 хвилин за адресою с.Личкове, вул. Кузнечна, ОСОБА_1 здійснила сварку гр. ОСОБА_2 , а саме висловлювалась в його бік нецензурною лайкою та спричинила фізичний біль, чим порушила громадський спокій громадян спокій громадян. 
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст.173 КУпАП.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату та час судового розгляду повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, з порушенням згодна.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП до матеріалів справи надані наступні докази, які були досліджені судом: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №951594 від 25.08.2026;
- картка єдиного обліку; 
- заява та письмові пояснення ОСОБА_3 з яких вбачається, що 28.08.2026 в с.Личкове, по вул.Кузнечна гр. ОСОБА_1 кинула пластикову пляшку в його сина ОСОБА_2 , та висловлювалась на адресу останнього нецензурною лайкою. 
- рапорт інспектора СРПП ВП №1 Самарівського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Олександра Менделя від 25.08.2026 року.
Разом з цим, вищенаведені докази не доводять поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.
Так, відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, настає за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Безпосереднім об`єктом охорони за ст. 173 КУпАП є громадський порядок.
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Відмінною особливістю дрібного хуліганства від хуліганства, що наказується в кримінальному порядку, є те, що воно не має характеру грубого порушення громадського порядку, яке причиняє суттєву шкоду суспільним відносинам, правовим та законним інтересам громадян.
Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності.
Суб`єктивна сторона дрібного хуліганства полягає у неповазі до суспільства, у прагненні показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Умисний прояв винним явної неповаги до оточуючих - головний момент, що визначає зміст і сенс поведінки хулігана. За відсутності такого мотиву не може бути дрібного хуліганства.
Тобто, для встановлення істини по справі та належної оцінки дій ОСОБА_1 має значення мотив такої поведінки, але ані протокол ані інші матеріали справи про адміністративне правопорушення таких даних не містять.
З матеріалів справи судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійсно відбувся конфлікт, однак не доведено та не підтверджено доказами, що ОСОБА_1 , в ході конфлікту мала прямий умисел на порушення громадського порядку і спокою громадян, тобто безпричинно, не зазначено, в чому ці наслідки були виражені та яким чином було порушено громадський порядок і спокій громадян, їх тривалість і створення певних перешкод у звичайному житті громадян. 
Крім того, у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено та з матеріалами справи не доведено, що конфлікт між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відбувався у громадському місці. 
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановленому законом.
На думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
Враховуючи положення ст.251 КУпАП, оцінивши наявні в даній справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу до висновку про відсутність поставленого у вину працівником поліції в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Відповідно до ст.40-1, ст. 283 ч.7 КУпАП судовий збір у випадку закриття провадження у справі не стягується, відноситься за рахунок держави.
Керуючись ст.ст.247, 283, 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя       О.Ю. Кравченко