Справа № 369/16781/23
Провадження № 2/369/921/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.07.2026 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Фінагеєвої І. О.,
за участю секретаря Крикуна І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 369/16781/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, - 

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ТОВ «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» є теплопостачальною організацією, яка є виконавцем послуги з виробництва та постачання теплової енергії у житловому будинку АДРЕСА_1 та має на це відповідні ліцензії.
Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкту нерухомого майна №312811008 від 19 жовтня 2022 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №165555932224, номер запису про право власності №2624943 від 11 вересня 2013 року.
18 травня 2017 року між Виконавцем та Споживачем укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №Б 069 (далі - Договір) щодо квартири загальною опалювальною площею 117,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .
Пунктом 1.1 Договору встановлено, що Виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
01 жовтня 2021 року на офіційному веб-сайті сайті позивача було опубліковано текст Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (публічний договір приєднання). Між позивачем та відповідачем з 01 листопада 2021 року укладено публічний договір приєднання. 
Відповідно до п. 34 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Таким чином, останнім днем оплати споживачем спожитих ним послуг з теплопостачання є останній день місяця, наступного за розрахунковим.
Пунктом 38 Типового індивідуального договору передбачено, що споживач на звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.
Згідно із даними обліку ТОВ «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» за період листопад 2018 року по липень 2023 року ОСОБА_1 спожито послугу з теплопостачання на суму 25316,56 грн., з яких споживачем сплачено 1780,14 грн., що підтверджується копією фінансово-особового рахунку № НОМЕР_1 . Таким чином, у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед позивачем за надані послуги з теплопостачання на суму 23536,88 грн.
На підставі вище наведеного, представник позивача просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у сумі 27474,70 грн., з яких сума боргу за житлово-комунальні послуги у розмірі 23536,88 грн., інфляційні витрати 1570,80 грн., 3% річних 587,33 грн., судові витрати у розмірі 2684,00 грн. та витрати на правничу допомогу 4000,00 грн.
Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. від 13 жовтня 2023 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
05 січня 2024 року до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини щодо непридатності квартири для проживання, відсутності укладених договорів, неправомірності нарахувань заборгованості та складного матеріального становища. Просить суд зобов`язати ТОВ «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» здійснити перерахунок заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з урахуванням здійснених нею оплат за грудень 2018 року на суму 219,16 грн, за січень, квітень та грудень 2019 року на суми 147,95 грн, 147,95 грн та 241,99 грн відповідно, а також за січень, лютий, листопад та грудень 2020 року на суми 158,58 грн, 26,29 грн, 137,04 грн та 167,70 грн відповідно; надати до суду показники фактично спожитої теплової енергії за період з грудня 2018 року по серпень 2023 року; здійснити перерахунок заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за фактичними обсягами спожитої теплової енергії як для квартири, обладнаної приладом обліку теплової енергії, за період з грудня 2018 року по листопад 2021 року; здійснити перерахунок заборгованості за фактичними обсягами спожитої теплової енергії за період з лютого 2023 року по серпень 2023 року з урахуванням умов договору публічного приєднання та періоду дії воєнного стану; а також просить не стягувати з неї судовий збір.
25 січня 2024 року від директора ТОВ «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» Просвіріна А.Е. надійшла відповідь на відзив у якій позивач зазначає, що твердження відповідача щодо неврахування здійснених оплат не відповідають дійсності, оскільки згідно з копією фінансово-особового рахунку № НОМЕР_1 , доданою до позовної заяви, усі сплачені відповідачем кошти у загальній сумі 1 780,14 грн були належним чином враховані та відображені у відповідних розділах обліку, зокрема, у нарахуваннях та надходженнях за жовтень 2021 року, у зв`язку з чим доводи відповідача у цій частині є безпідставними та вводять суд в оману. Щодо доводів відповідача про неправомірність донарахувань обсягів спожитої теплової енергії, позивач зазначає, що у період з 04 по 07 жовтня 2019 року Головним управлінням Держпродспоживслужби було проведено позапланову перевірку діяльності позивача, за результатами якої винесено припис № 23 від 11 жовтня 2019 року про припинення порушень прав споживачів, яким зобов`язано здійснити перерахунок донарахованих обсягів теплової енергії за період з листопада 2018 року по січень 2019 року для квартир, обладнаних вузлами розподільного обліку. На виконання зазначеного припису та відповідного внутрішнього наказу позивачем у листопаді 2019 року було здійснено перерахунок, у тому числі відповідачу на суму 2 605,55 грн, що підтверджується даними фінансово-особового рахунку, а відтак порушення, на які посилається відповідач, були усунуті у повному обсязі. Стосовно тверджень відповідача про відсутність обліку фактично спожитої теплової енергії, позивач зазначає, що відповідні доводи є необґрунтованими, оскільки згідно з фінансово-особовим рахунком № НОМЕР_1 у кожному опалювальному періоді відображаються обсяги споживання теплової енергії за даними індивідуального лічильника, зокрема у відповідній графі зазначається обсяг спожитої теплової енергії, а також такі дані містяться у платіжних документах, які щомісячно направлялись відповідачу. З огляду на викладене, позивач вважає доводи відзиву відповідача такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим сума заборгованості підлягає стягненню у повному обсязі.
Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 156 від 15 січня 2025 року та протоколу повторного розподілу судової справи між суддями від 16 січня 2025, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О. 
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області 17 січня 2025 року прийнято до провадження цивільну справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 
У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.
У ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що ТОВ «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» є теплопостачальною організацією, яка є виконавцем послуги з виробництва та постачання теплової енергії у житловому будинку АДРЕСА_1 .
ТОВ «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» має чинні ліцензії на виробництво теплової енергії серії АЕ № 198363 від 02 квітня 2014 року та на постачання теплової енергії серії АЕ № 460626 від 16 червня 2014 року, переоформлені розпорядженням Київської обласної державної адміністрації № 284 від 22 травня 2019 року.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна інформаційна довідка № 312811008 від 19 жовтня 2022 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №165555932224, номер запису про право власності № 2624943 від 11 вересня 2013 року.
18 травня 2017 року між ТОВ «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води №Б069 (далі - Договір) щодо квартири загальною опалювальною площею 117,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 .
Пунктом 1.1 Договору встановлено, що Виконавець зобов`язується своєчасно надавати Споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а Споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
01 жовтня 2021 року на офіційному веб-сайті сайті ТОВ «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» було опубліковано текст Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (публічний договір приєднання).
У копії фінансово-особового рахунку № НОМЕР_1 зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 11 вересня 2023 року становить 23536,88 грн.
Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).
Частина 1 ст. 13 Закону передбачає, що Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частина 1 ст. 9 Закону передбачає, що Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 в редакції від 14 січня 2009 року і ст. ст. 20, 21 Закону України від 24 червня 2004 року «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до яких власник або споживач, зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше.
У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року була висловлена позиція про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, п. п. 4, 17, 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, споживачі зобов`язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги (опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання) та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно загальної площі квартири, згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року №869.
Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив.
Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі були порушені обов`язки щодо оплати вартості наданих житлово-комунальних послуг, а тому вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення.
Щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке.
Відповідно до розрахунків, які були надані позивачем, станом на 11 вересня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за спожиті за адресою: АДРЕСА_3 послуги, становить 27474,70 грн, з яких сума боргу за житлово-комунальні послуги 23536,88 грн, інфляційні втрати 1570,80 грн, 3% річних 587,33 грн. 
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Беручи до уваги зазначене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі № 6-40цс11).
Як зазначено в Аналізі практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01 липня 2014 року), вирішуючи спори цієї категорії, судам слід враховувати, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанови Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12, від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв вимоги про стягнення з відповідача на його користь інфляційних витрат та 3 % річних, нарахованих на суму несплаченої заборгованості станом на 2026 рік. Тобто, між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв`язку із завданням шкоди, на які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховується індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції у розмірі 1570,80 грн та 3% річних у розмірі 587,33 грн, узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Враховуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо витрат, пов`язаних із розглядом справи на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно з частинами 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Положення ч. 5 ст. 137 ЦПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Від відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із судовим розглядом справи, не надходило.
Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача адвокатом Морозик Дмитром Володимировичем на підтвердження надання правничої допомоги надано копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю Серії КС №8033/10; копію договору про надання правничої допомоги №03/22 від 12 січня 2022 року; додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги №03/22 від 12 січня 2022 року; Акт приймання - передачі наданих послуг №12/22-К по договору про надання правничої (правової) допомоги №03/22 від 12 січня 2022 року; детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг) від 03 листопада 2022 року, виконаних за договором про надання правничої допомоги від 12 січня 2022 року загальною вартістю 3000,00 грн. та платіжне доручення №351 від 08 листопада 2022 року, відповідно до якого ТОВ «Компанія Газмережтеплопостач» сплатило на користь адвоката Морозик Д.В. грошові кошти у сумі 3000,00 грн за надану правничу допомогу.
Крім того, надано Договір про надання правничої допомоги №02/22 від 21 листопада 2022 року; Додаток №4 до Договору про надання правничої допомоги №02/22 від 21 листопада 2022 року; Акт приймання – передачі наданих послуг №58/22-К по Договору №02/22 про надання правничої допомоги від 21 листопада 2022 року; детальний розрахунок та опис робіт (наданих послуг) від 11 вересня 2023 року, виконаних за договором про надання правничої допомоги від 21 листопада 2022 року загальною вартістю 1000,00 грн. та платіжне доручення №295 від 20 вересня 2023 року, відповідно до якого ТОВ «Компанія Газмережтеплопостач» сплатило на користь адвоката Морозик Д.В. грошові кошти у сумі 1000,00 грн за надану правничу допомогу.
Таким чином, є документально підтвердженими витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 2684,00 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-82, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у сумі 27474 (двадцять сім тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. 70 коп., з яких сума боргу за житлово-комунальні послуги - 23536,88 грн., інфляційні втрати - 1570,80 грн. та 3% річних у розмірі 587,33 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Інформація про позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з обслуговування газових мереж та теплопостачання», код ЄДРПОУ: 38852039, адреса: 08134, Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Святошинська, 27, корпус 1, прим. 8.
Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 . 

Суддя:          Інна ФІНАГЕЄВА