г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області	

Справа № 213/2961/26
Номер провадження 3/213/933/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., розглянувши матеріали про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

09 липня 2026 року до суду з Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшли Протоколи №30 та №31 про вчинення військового правопорушення, складені 08 липня 2026 року відносно начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 .
Розгляд справ призначений на 15 липня 2026 року о 10:30 год.
Постановою судді від 15.07.2026 справи об`єднані в одне провадження і їм присвоєно єдиний номер справи.
Справа розглянута суддею в порядку ст.268 КУпАП під час відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та його захисника - адвоката Гавриленка В.В., оскільки є дані про їх своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи. 
При цьому, до початку розгляду справи, від адвоката Гавриленка В.В. судом отримані заперечення на протокол №30 від 08.07.2026 та №31 від 08.07.2026 про вчинення військового адміністративного правопорушення за ст. 172-15 ч. 2 КУпАП, в якому він просить закрити справу про адміністративне правопорушення відносно підполковника ОСОБА_1 , на підставі ст.247 п.1 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 172-15 ч. 2 КУпАП. В обгрунтування заперечення зазначено, що в матеріалах провадження відсутні будь-які документи, які б свідчили про недбальство його підзахисним ОСОБА_1 в частині ставлення до виконання обов`язків військової служби.
Прокурор не визначився, що ж мало місце, якщо мало – адміністративне правопорушення, передбачене КУпАП чи дисциплінарний проступок, передбачений Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, оскільки, останній в якості обвинувачення щодо порушення вимог дисциплінарного статуту зазначає посилання і на нього також, що не може не дивувати.
Також прокурором не зазначено яким чином начальник (керівник) РТЦК та СП виключно за посадою несе повну відповідальність за дії його підлеглих, які і зобов`язані вчиняти увесь комплекс дій, пов`язаних з підготовкою матеріалів до притягнення військовозобов`язаних до адміністративної відповідальності, аж до складання проекту постанови від імені начальника (керівника) РТЦК та СП, що у будь-якому випадку виключає адміністративну відповідальність ОСОБА_1 .
Згідно з Положенням, начальник ТЦК та СП здійснює керівництво діяльністю і несе персональну відповідальністьза виконання покладених на ТЦК завдань, проте, «персональна відповідальність» у розумінні адміністративного права — це відповідальність за організацію процесу, а не автоматична винуватість за будь-яку помилку виконавця. Якщо виконавець (підлеглий) порушив процедуру підготовки справи, керівник ТЦК має право притягнути підлеглого до дисциплінарної відповідальності, але сам керівник не стає автоматично адміністративним правопорушником за ст. 172-15 КУпАП.
Керівник не може нести адміністративну чи кримінальну відповідальність за дії або помилки своїх підлеглих, якщо в його власних діях немає складу правопорушення (умислу чи необережності). Відповідальність не може бути «колективною» або «автоматичною» лише за фактом перебування на керівній посаді, оскільки, згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України: «Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер».
На підтвердження вказаних доводів, а саме щодо виконання завдань стосовно підготовки матеріалів до притягнення їх до адміністративної відповідальності підлеглими, а не ОСОБА_1 як начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , надається Наказ від 19.12.2025 р. за №1291 «Про організацію роботи з проваджень у справах про адміністративні правопорушення», де визначено під підпис безпосередніх виконавців та контроль за його виконанням покладено на заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 – начальника мобілізаційного відділення, що виключає його вину у інкримінованих адміністративних правопорушеннях та відповідно закриттю справи про адміністративне правопорушення.
Прокурор у протоколі не довів наявність у діях підзахисного прямого чи опосередкованого наміру порушити закон чи завдати шкоди інтересам служби та не перевірив ланцюг виконання матеріалів відповідальними працівниками, що призвело до неправомірного складання протоколів відносно ОСОБА_1 через несумлінне виконання професійних обов`язків прокурором.
Протокол не містить посилання на те, які обов`язки військової служби ОСОБА_1 виконував, що призвели до скасування постанови.
Таким чином, оцінюючи у сукупності та системному взаємозв`язку обставини, що викладені у протоколах про вчинення військових адміністративних правопорушень за № 30 від 08.07.2026 р. та за № 31 від 08.07.2026 р. стосовно інкримінованих ОСОБА_1 складів військових адміністративних правопорушень (щодо нібито недбалого ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду); відсутність у матеріалах провадження будь-яких документів, щоб свідчили безпосередньо про вчинення ОСОБА_1 конкретних дій, описаних як склад військових адміністративних правопорушень, оскільки, начальник здійснює виключно організаційні заходи, можна дійти обґрунтованого та логічного юридичного висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно підзахисного за ст. 172-15 ч. 2 КУпАП на підставі ст. 247 п. 1 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.

Прокурор Бублієв Д.О. в судовому засіданні зазначив, що відповідно до наказу №248 від 30.08.2024 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будучи на даній посаді та у військовому званні підполковник, який постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, є військовою службовою особою, тобто суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП. Вважає, що в матеріалах справи зібрані достатні та беззаперечні докази на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні недбалого ставлення військової службової особи до військової служби, в умовах особливого періоду, дані обставини стороною захисту відповідними доказами не спростовані, тому просить визнати його винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ч.2 ст.172-15 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу. 

Опис обставин, установлених під час розгляду справи.
Криворізькою спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону під час вивчення стану дотримання службовими особами військових формувань законодавства про військовий обов`язок та військову службу, виявлено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, вчинене начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником 
ОСОБА_1 .
Так, відповідно до наказу № 248 від 30.08.2024 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-IX, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який був неодноразово продовжений та діє по теперішній час.
За викладених обставин особливий період як часовий проміжок, що охоплює у тому числі воєнний час, на даний час не завершився.
Згідно ст.ст. 2, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 1 ст. 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (Далі Закон) Збройні Сили України - на військовослужбовців серед іншого покладено такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно ст. 16 Статуту, військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно ст.ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Згідно примітки до ст. 172-13 КУпАП та примітки до ст. 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України – це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.
З огляду на викладене, підполковник ОСОБА_1 , будучи на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та у військовому званні підполковник, який постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, є військовою службовою особою, тобто суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП.
Так, відповідно до Витягу з функціональних обов`язків на воєнний час начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 , начальник, серед іншого, відповідає за:
- організацію проведення заходів рекрутингу;
- стан обліково-призовної роботи;
- організацію військового обліку призовників та військовозобов`язаних, техніки національної економіки в Інгулецькому об`єднаному районному в місті Кривий ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- організацію роботи з соціальної підтримки визначеної категорії громадян України в частині, що покладається на ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- своєчасне та повне виконання завдань, покладених на ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Окрім того, начальник має право розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку є підставою для притягнення до відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП, а порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію для притягнення до відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема:
- з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
- проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України (ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема:
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно з п. 15 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 (далі Порядок), в редакції станом на 11.07.2024 за умови запровадження інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, відповідно до Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів: взяття на військовий облік, зняття з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відомості про яких наявні та актуалізовані (верифіковані) в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за умови дотримання ними правил військового обліку здійснюється на підставі відомостей про декларування, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання осіб в електронній формі, надісланих органами, що здійснюють реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб через єдину інформаційну систему МВС до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (п. 22 Порядку в редакції станом на 11.07.2024).
Згідно з п. 81 Порядку в редакції станом на 11.07.2024 взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.
Відповідно до п.п. 1, 2, 4 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 (далі - Правила), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:
- перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад;
- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів;
- проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.
Пунктом 3.1. Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення), визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті. Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.
Повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП (пункт 3.2 Положення).
Відповідно до п. 3.8 Положення постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення).
Постанова ВЛК при ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби, прийнята у мирний час під час визначення призначення військовозобов`язаного на особливий період та включення його до складу військових команд для комплектування військових частин (установ), дійсна протягом п`яти років з дня закінчення медичного огляду.
Постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
Відповідно до п. 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Під час мобілізації до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів громадяни викликаються з метою взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (п.п.1 п.27 Порядку). Згідно з п. 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що військовозобов`язані повинні прибувати до ТЦК та СП для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду у строк та місце, зазначені в повістці, за викликом відповідного ТЦК та СП.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 статті 210 КУпАП України передбачено, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 3 ст. 210 КУпАП).
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Диспозиція ч.1 ст. 210-1 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно з ч. 7 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 279-9 КУпАП у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.
ІНФОРМАЦІЯ_6 , начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, частина друга вищезазначеної статті передбачає обов`язок керівника ТЦК та СП після отримання заяви, подання якої передбачено частиною першою цієї статті, перевірити викладені у ній фактичні дані і винести постанову по справі з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 КУпАП.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами
Відтак, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_1 встановив, що ОСОБА_2 не став на військовий облік у передбачений законодавством строк (ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), чим допустив порушення правил військового обліку та склав постанову № R477994 від 17.04.2026 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП, якою на 
ОСОБА_2 накладено штраф у сумі 17 000,00 грн.
Вказану постанову ОСОБА_2 оскаржив в судовому порядку, у справі № 213/1894/26 за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанов.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З матеріалів адміністративного провадження та мотивувальної частини рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.05.2026 у справі № 213/1894/26, щодо встановлених обставин, вбачається наступне.
Згідно з роздруківкою з Резерв+ та даними з облікової картки до військового квитка (військово-облікового документу) ОСОБА_2 пройшов ВЛК 16.02.2016.
12.07.2024 ОСОБА_2 уточнив свої персональні дані. У застосунку Резерв+ міститься відмітка про вчасне оновлення даних.
Згідно з роздруківкою з Резерв+ (військово-облікового документу в електронній формі) та даними з облікової картки до військового квитка (військово-облікового документу) ОСОБА_2 перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до даних з Резерв+ категорія обліку військовозобов`язаний.
Також судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 зобов`язано відповідача виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_2 правил військового обліку.
14.04.2026 ОСОБА_2 через електронний кабінет військовозобов`язаного подав начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву про визнання факту вчинення адміністративного правопорушення - не став на військовий облік у визначений законодавством строк, відповідальність за що передбачена ст. 210 КУпАП, та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Фактично керуючись тим, що за наявності поданої ОСОБА_2 заяви, в якій він зазначає, що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_1 постановою від 17.04.2026 № R477994 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_2 накладено штраф у сумі 17 000,00 грн. у зв`язку з тим, що останній не став на військовий облік у визначений законодавством строк (ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), чим допустив порушення правил військового обліку.
Зокрема судом зазначено, що посилання відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) у відзиві на те, що підпунктом 10-1 пункту 1 Правил, чинним на момент взяття позивача на облік військовозобов`язаних, було передбачено обов`язок громадян у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану громадяни України прибути особисто до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не відповідає дійсності, оскільки відповідно до п.п.10-1 п.1 Правил в редакції станом на 11.07.2024 прибуття особисто до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є одним із способів виконання обов`язку стати на військовий облік громадянам України, які були зняті з військового обліку у зв`язку з вибуттям за межі України на строк більше трьох місяців.
Також судом встановлено, що уповноваженими особами ТЦК не вчинялися дії щодо виклику ОСОБА_2 для взяття на облік і проходження медичного огляду та його неявка за такими викликами не встановлена. При цьому ОСОБА_2 оновив свої персональні дані через електронний кабінет (Резерв+), зазначив своє місце проживання. У свою чергу доказів викликів ОСОБА_2 відповідачем ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) не надано. Крім того, судом встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку. Доводи відповідача про обов`язок позивача самостійно особисто прибути для взяття на військовий облік та проходження медичного догляду не заслуговують на увагу, оскільки такий обов`язок не передбачений законодавством, зокрема і чинним на момент виникнення спірних правовідносин.
Отримання від ОСОБА_2 заяв про те, що він не оспорює порушень правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, визнає факти вчинення адміністративних правопорушень та надає згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності, не позбавляє керівника ТЦК та СП обов`язку, під час винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, перевірити викладені у цих заявах фактичні дані та з`ясувати, чи були вчинені адміністративні правопорушення та чи винна особа в їх вчиненні.
Сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке ОСОБА_2 поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17 та від 08.07.2020 у справі № 177/525/17.
Відтак, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки об`єктивної сторони адміністративних правопорушень, за вчинення яких його притягнуто до відповідальності.
Суд у цій справі звертає увагу на те, що порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення. На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).
Крім того, згідно з частиною 2 статті 283 КУпАП постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи.
Проте постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 від 17.04.2026 № R477994 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на ОСОБА_2 накладено штраф не розкриває об`єктивну сторону правопорушення, не містить відомості про час вчинення або виявлення правопорушення, суть вчиненого правопорушення тощо.
Зазначене свідчить, що постанова не відповідає вимогам статті 283 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку послідовних дій відповідного органу (посадової особи).
Невиконання певних обов`язків посадовою особою тягне за собою порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, недотримання начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_1 процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, статтями 278, 279, 283 КУпАП, свідчить про неправомірність постанови від 17.04.2026 № R477994 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності.
Згідно з ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
05.03.2015 набрав чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо посилення відповідальності військовослужбовців, надання командирам додаткових прав та покладання обов`язків у особливий період” від 05.02.2015 № 158-VIII, яким до КУпАП внесено главу 13-Б “Військові адміністративні правопорушення”, зокрема ст. 172-15 передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в мовах особливого періоду.
Відповідно до вимог ст. 15 КУпАП військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Статтею 250 КУпАП передбачено прокурорський нагляд за виконанням законів при провадженні в справах про адміністративні правопорушення. Так, прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.
Таким чином, 17.04.2026 підполковник ОСОБА_1 , будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи всупереч інтересам служби, внаслідок несумлінного та недбалого ставлення до виконання покладених на нього службових обов`язків, в порушення ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 
№ 154, ст. ст. 9, 38, 235, 247, 251, 280, 283 КУпАП не дотримався вимог зазначених нормативно-правових актів та склав Постанову від 17.04.2026 № R477994 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та яка в подальшому була скасована судом, чим порушив встановлений вищезазначеними нормами порядок при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та виконання завдань з мобілізації в умовах особливого періоду, тобто вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

* * *
Крім того, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_1 встановив, що ОСОБА_2 «не пройшов ВЛК», чим допустив порушення порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та склав постанову № R477995 від 17.04.2026 про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою на ОСОБА_2 накладено штраф у сумі 17 000,00 грн.
Вказану постанову ОСОБА_2 оскаржив в судовому порядку, у справі № 213/1894/26 за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанов.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З матеріалів адміністративного провадження та мотивувальної частини рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.05.2026 у справі № 213/1894/26, щодо встановлених обставин, вбачається наступне.
Згідно з роздруківкою з Резерв+ та даними з облікової картки до військового квитка (військово-облікового документу) ОСОБА_2 пройшов ВЛК 16.02.2016.
12.07.2024 ОСОБА_2 уточнив свої персональні дані. У застосунку Резерв+ міститься відмітка про вчасне оновлення даних.
Згідно з роздруківкою з Резерв+ (військово-облікового документу в електронній формі) та даними з облікової картки до військового квитка (військово-облікового документу) ОСОБА_2 перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до даних з Резерв+ категорія обліку військовозобов`язаний.
Також судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2025 зобов`язано відповідача виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_2 правил військового обліку.
14.04.2026 ОСОБА_2 через електронний кабінет військовозобов`язаного подав начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 заяву про визнання факту вчинення адміністративного правопорушення - не пройшов (відмовився проходити) ВЛК, відповідальність за що передбачена ст. 210-1 КУпАП, та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності.
Фактично керуючись тим, що за наявності поданої ОСОБА_2 заяви, в якій він зазначає, що не оспорює допущене порушення та згоден на притягнення його до адміністративної відповідальності за його відсутності начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковник ОСОБА_1 постановою від 17.04.2026 № R477995 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_2 накладено штраф у сумі 17 000,00 грн. у зв`язку з тим, що останній не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК (ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якої, громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки; п. 3.2 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402: постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.
У вищезазначеній справі судом встановлено, що уповноваженими особами ТЦК не вчинялися дії щодо виклику ОСОБА_2 для взяття на облік і проходження медичного огляду та його неявка за такими викликами не встановлена. При цьому ОСОБА_2 оновив свої персональні дані через електронний кабінет (Резерв+), зазначив своє місце проживання. У свою чергу доказів викликів ОСОБА_2 відповідачем ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) не надано. Крім того, судом встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку. Доводи відповідача про обов`язок позивача самостійно особисто прибути для взяття на військовий облік та проходження медичного догляду не заслуговують на увагу, оскільки такий обов`язок не передбачений законодавством, зокрема і чинним на момент виникнення спірних правовідносин.
Також суд встановив необґрунтованим посилання начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 , в постанові № R477995 та зазначення пункту 3.2 Положення як однієї з норм, яку порушено, з цитуванням його положення «постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду», оскільки таке визначення містить п. 3.8. Положення.

Крім того, посилання такою нормою урегульовано строк дії постанови ВЛК, а не передбачено обов`язок військовозобов`язаного по закінченню строку дії цієї постанови самостійно з`явитися для проходження медичного огляду без отримання відповідного виклику від ТЦК та СП.
Отримання від ОСОБА_2 заяв про те, що він не оспорює порушень правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, визнає факти вчинення адміністративних правопорушень та надає згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності, не позбавляє керівника ТЦК та СП обов`язку, під час винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, перевірити викладені у цих заявах фактичні дані та з`ясувати, чи були вчинені адміністративні правопорушення та чи винна особа в їх вчиненні.
Сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке ОСОБА_2 поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17 та від 08.07.2020 у справі № 177/525/17.
Відтак, суд дійшов до висновку, що в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки об`єктивної сторони адміністративних правопорушень, за вчинення яких його притягнуто до відповідальності.
Суд у цій справі звертає увагу на те, що порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення. На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).
Крім того, згідно з частиною 2 статті 283 КУпАП постанова повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи.
Проте постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_1 від 17.04.2026 № R477995 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою на ОСОБА_2 накладено штраф не розкриває об`єктивну сторону правопорушення, не містить відомості про час вчинення або виявлення правопорушення, суть вчиненого правопорушення тощо.
Зазначене свідчить, що постанова не відповідає вимогам статті 283 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку послідовних дій відповідного органу (посадової особи).
Невиконання певних обов`язків посадовою особою тягне за собою порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Таким чином, недотримання начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_1 процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, передбачених, зокрема, статтями 278, 279, 283 КУпАП, свідчить про неправомірність постанови від 17.04.2026 № R477995 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності.
Згідно з ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
05.03.2015 набрав чинності Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо посилення відповідальності військовослужбовців, надання командирам додаткових прав та покладання обов`язків у особливий період” від 05.02.2015 № 158-VIII, яким до КУпАП внесено главу 13-Б “Військові адміністративні правопорушення”, зокрема ст. 172-15 передбачена адміністративна відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в мовах особливого періоду.
Відповідно до вимог ст. 15 КУпАП військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність, передбачену главою 13-Б цього Кодексу, за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.
Статтею 250 КУпАП передбачено прокурорський нагляд за виконанням законів при провадженні в справах про адміністративні правопорушення. Так, прокурор, заступник прокурора, здійснюючи нагляд за додержанням і правильним застосуванням законів при провадженні в справах про адміністративне правопорушення має право: порушувати провадження в справі про адміністративне правопорушення; знайомитися з матеріалами справи; перевіряти законність дій органів (посадових осіб) при провадженні в справі; брати участь у розгляді справи; заявляти клопотання; давати висновки з питань, що виникають під час розгляду справи; перевіряти правильність застосування відповідними органами (посадовими особами) заходів впливу за адміністративні правопорушення; вносити подання, оскаржувати постанову і рішення по скарзі в справі про адміністративне правопорушення, а також вчиняти інші передбачені законом дії.
Таким чином, 17.04.2026 підполковник ОСОБА_1 , будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи всупереч інтересам служби, внаслідок несумлінного та недбалого ставлення до виконання покладених на нього службових обов`язків, в порушення ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 
№ 154, ст. ст. 9, 38, 235, 247, 251, 280, 283 КУпАП не дотримався вимог зазначених нормативно-правових актів та склав Постанову від 17.04.2026 № R477995 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та яка в подальшому була скасована судом, чим порушив встановлений вищезазначеними нормами порядок при складанні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та виконання завдань з мобілізації в умовах особливого періоду, тобто вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Нормативні акти, що передбачають відповідальність за дане адміністративне правопорушення.
Кодекс України про адміністративні правопорушення, будучи центральним нормативно-правовим актом, що регулює суспільні відносини по притягненню до адміністративної відповідальності, передбачає застосування адміністративного стягнення за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду. Зміст цього діяння розкривається у диспозиції частини 2 статті 172-15 цього Кодексу.
Висновок судді за результатами розгляду справи.
Дослідивши письмові докази у їх сукупності, а саме: протоколи № 30 та №31 про вчинення військових адміністративних правопорушеннь від 08 липня 2026 року; постанову №R477994 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 17.04.2026 року; постанову №R477995 від 17.04.2026 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; витяг з наказу №248 від 30.08.2024; витяг із функціональних обов`язків на воєнний час Начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ; витяг із наказу №175 від 17.06.2026; копію рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетрвоської області від 25 травня 2026 року по справі №213/1894/26 (пр.2-а/213/16/26), приходжу до висновку, що матеріали справи повністю доводять вину підполковника ОСОБА_1 у вчиненні військового адміністративного правовопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП – недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Таким чином, суддею встановлено, що в діях ОСОБА_1 знаходиться склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому його слід піддати адміністративному стягненню в межах санкції статті.
Враховуючи, відповідно до ст.33 КУпАП, характер вчиненого правопорушення, особу ОСОБА_1 (вину не визнав, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався), ступінь його вини, а також те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що необхідним та достатнім є накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 24, 27, 33, ч.2 ст.172-15, 249, 251, 252, 266, 279, 280, 283-285 КУпАП, ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» суддя, - 

П О С Т А Н О В И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушеннята застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 /тридцять чотири тисячі/ гривень. 

Рахунок по сплаті Адміністративного штрафу за постановою суду:
Отримувач платежу – ГУК у Дн-кiй обл/Iнгул.р. м. Кривого Рогу /21081100
Код отримувача (ЄДРПОУ) – 37988155
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) 
Код банку (МФО) – 899998
Рахунок – UA178999980313030106000004649
Код класифікації доходів бюджету– 21081100
(адмінштраф до державного бюджету)
Відповідно до ст.307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в 15-ти денний термін, штраф підлягає примусовому стягненню з ОСОБА_1 в порядку ст.308 КУпАП у подвійному розмірі. 

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. в доход держави в особі Державної судової адміністрації України, місцезнаходження: вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601), за такими реквізитами: 
Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 
Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783
Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)
Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001
Код класифікації доходів бюджету: 22030106

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня її винесення.

Повний текст постанови складений 20 липня 2026 року.

Суддя В.В. Попов.