Справа №: 671/62/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2026 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді Ніколової С.В.
з участю секретаря судового засідання Хрупайло Т.В.,
з участю позивача ОСОБА_1 , його представника Ліщук О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Волочиську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. В обгрунтування позову вказував, що постановою № 8322 від 20 червня 2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач зазначає, що йому не було відомо про наявність даної постанови, а її копію йому було вручено лише 08.01.2026 року. Зазначає, що з оскаржуваною постановою не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що свої дані він своєчасно поновлював у додатку “Резерв+”, станом на 11.12.2025 року його дані уточнено своєчасно, наявна відстрочка до завершення мобілізації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, відсутні відомості про складення протоколів, винесення постанов, накладення штрафів. Зазначає, що 08 січня 2026 року він дізнався, що 10 червня 2025 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП, а 20.06.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковник ОСОБА_2 виніс постанову № 8322 від 20 червня 2025 року. При ознайомлені з протоколом позивач встановив, що підписи від його імені на протоколі йому не належать. Працівник ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовив йому у видачі копії протоколу. Просить суд визнати постанову № 8322 від 20 червня 2025 року протиправною та скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за завутністю події та складу адміністративного правопорушення, стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані із розглядом справи.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали.
Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. У відзиві на позов просить суд відмовити в позові, посилаючись на те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме в особливий період порушив вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, що виразилося в тому, що 10.06.2025 року позивач, перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою представників ІНФОРМАЦІЯ_4 . Просить врахувати те, що суть адміністративного правопорушення позивача стосується конкретного випадку, під час якого позивач не мав при собі військово-облікового документу, і не стосується обставин наявності, чи відсутності таких документів в загальному. 
Заслухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Судом встановлено, що 20 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 8322, якою позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КупАП, та накладено на нього штраф у розмірі 17000 грн. (а.с.15).
Згідно із змістом даної постанови, позивачу ставиться в вину наступне: “10.06.2025 року о 10 год. 00 хв. в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , 1985 р.н., у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою представників ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив вимоги абз.1 ч.6 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, п.25 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМ України №560 від 16 травня 2024 року абз. 3 п.- п. 10-1 п. 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів” затвердженого постановою КМ України №1487 від 30 грудня 2022 року “Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП під час дії особливого періоду.”
В постанові зазначено, що про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений, що підтверджується його підписом у протоколі.
В копії протоколу про адміністративне правопорушення № 140 від 10.06.2025 року, складеного начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_3 , зазначено наступну суть правопорушення: “10.06.2025 року о 10 год. 00 хв. в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , 1985 р.н., у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою представників ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив вимоги абз.1 ч.6 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, п.25 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період , затвердженого постановою КМ України № 560 від16 травня 2024 року, абз. 3 п.- п. 10-1 п. 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів” затвердженого постановою КМ України №1487 від 30 грудня 2022 року “Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210-1 КУпАП під час дії особливого періоду. 
Позивач заперечив обставини, зазначені в протоколі та постанові, в тому числі оспорив складання протоколу у його присутності, вручення йому копії протоколу, а також заперечив вчинення ним підписів на протоколі. 
Позивач зазначив, що 08 січня 2026 року йому стало відомо, що 10.06.2025 року о 10 год. 00 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП, а 20.06.2025 року винесено постанову № 8322. Тоді ж при ознайомлені з протоколом позивач встановив, що підписи на протоколі йому не належать. 
За клопотанням позивача ухвалою суду від 14 квітня 2026 року у даній справі призначено судову почеркознавчу експертизу, експертам Хмельницького науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України. На вирішення експертизи поставлено запитання: - чи виконано підпис у графах “пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності», «другий примірник протоколу отримав (ла)» протоколу про адміністративне правопорушення №140 від 10.06.2025 року ОСОБА_1 чи іншою особою?
Однак, призначена експертиза не була проведена з причин ненадання відповідачем на вимогу експерта оригіналу досліджуваного документу - протоколу про адміністративне правопорушення №140 від 10.06.2025 року. Відповідач послався на втрату вказаного документа ІНФОРМАЦІЯ_6 і при цьому будь-якого достовірного підтвердження зазначених обставин не долучено (а.с. 79, 93-95).
Відповідно до ст. 107 КАСУ у разі ухилення учасника справи від подання до суду на його вимогу необхідних для проведення експертизи матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, що перешкоджає її проведенню, суд залежно від того, яка особа ухиляється, а також яке ця експертиза має значення, може визнати встановленою обставину, для з`ясування якої експертиза була призначена, або відмовити у її визнанні.
Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку) тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Суд приймає до уваги те, що притягненню особи до адміністративної відповідальності обов`язково має передувати належна, послідовна та здійснена у відповідності до вимог чинного законодавства процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення, під час якої субєкт владних повноважень зобов`язаний належним чином встановити факт вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена законом, а також забезпечити дотримання процесуальних гарантій особи, яка притягається до відповідальності.
Встановлено, що справу про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП було розглянуто у його відсутності, водночас в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач був належним чином у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП повідомлений про дату та час розгляду.
Так, відповідно до ч.ч. 1-3, 10 ст. 1 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку” від 11.04.2024 № 3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Згідно п. 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведеним законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адресу місця проживання.
У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
Відповідно до підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`зку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, особа вважається належним чином повідомленою про необхідність явки до ТЦК, якщо повістка про виклик згенерована в електронному вигляді, підписана кваліфікованим підписом керівника ТЦК, направлена рекомендованим листом з описом вкладення за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення облікових даних, однак не була отримана військовозобов`язаним, про що працівниками Укрпошти проставлено відповідну відмітку: “відмова отримати поштове відправлення” чи “відсутність адресата за адресою”.
У відповідності дост. 251 КупАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Позивач надав документи, які підтверджують наявність відстрочки до завершення мобілізації у зв`язку з інвалідністю та вчасне уточнення даних (довідки до акта медико-соціальної експертної комісії, витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та копію військово-облікового документу).
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Разом з тим ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем правил військового обліку. Однак, незважаючи на вимоги КУпАП, всупереч ч. 2 ст. 77 КАСУ, відповідачем не представлено суду жодних належних доказів на підтвердження викладених у постанові обставин та спростування доводів позову, а також не представлено доказів, які підтверджують наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУупАП.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
При цьому матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростовували наведені позивачем доводи, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави ставити під сумнів їх достовірність.
Суд враховує, що висновок про наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення не може ґрунтуватися на припущеннях або формальному підході до розгляду справи, а вина особи має бути підтверджена належними та допустимими доказами, які у своїй сукупності доводять факт вчинення правопорушення поза розумним сумнівом.
Однак у даному випадку відповідачем не доведено належними та допустимими доказами ані дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, ані факту належного повідомлення позивача та вручення їй оскаржуваної постанови, що, у свою чергу, ставить під обґрунтований сумнів правомірність прийняття спірного рішення.
Відповідачем не виконано свого обов`язку з доказування правомірності складеної постанови, тобто не доведено факту наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято з порушенням установленої процедури, прийняте без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, є необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.
Крім того, при задоволенні позову суд вважає, що позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 суму сплаченого ним судового збору при зверненні із адміністративним позовом в суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.
Щодо стягнення із позивача витрат за надання професійної правничої допомоги суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 
При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесених витрат на правничу допомогу в розмірі в сумі 6000 грн., підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 12 січня 2026 року, що укладений позивачем із адвокатом Ліщук О.І. (а.с. 81); ордером на надання правничої допомоги (а.с. 16), актом приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором №4-25 від 12.01.2026 року, що містить детальний опис наданих послуг (а.с 82), банківською квитанціює на суму 6000 грн. (а.с.83).
Відповідачем будь-яких клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не направлялось. 
Таким чином, беручи до уваги, що факт надання правничої допомоги підтверджено документально, а також враховуючи принцип співмірності, критерії реальності адвокатських витрат, розумності та обґрунтованості їх розміру, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн. 00 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 19, 20, 77, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд –

вирішив:

Позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 8322 від 20 червня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. 00 коп., а справу про адміністративне правопорушення закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації проживання: АДРЕСА_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 ; відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 .
Повне рішення виготовлено 04 серпня 2026 року.

Суддя: