Справа № 357/17859/25 
н/п : 2/397/624/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

14.07.2026 селище Олександрівка
Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого – судді Гайдар Н.І.,
за участю секретаря судового засідання – Іваненко Н.Л.,
представника позивача – Буданцевої В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Олександрівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Білоцерківської окружної прокуратури, що діє в інтересах Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, -
У С Т А Н О В И В:
Заступник керівника Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області Маційчук О.А. в інтересах держави уповноваженими органами якої виступає: Національна служба здоров`я України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з нього витрати понесені Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету України на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні №12022111030003379 від 26.12.2022 - ОСОБА_2 у сумі 67292,04 грн, які перерахувати в дохід Державного бюджету України.
В обґрунтування позовних вимог заступник керівника прокуратури зазначив, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Позивач вказує, що судом установлено, що 12.12.2022 близько 07 години 00 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи технічно-справним автомобілем «HYUNDAI SONATA» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись від центру міста у напрямку до автодороги «Київ-Одеса», поблизу будинку № 46 по проспекту Незалежності в м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.2 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»; п. 12.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», не вірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність та бездіяльність, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід, не зменшив швидкість руху та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, не дав дорогу та допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в темпі звичайної ходи переходила проїзну частину дороги, рухаючись справа наліво відносно напрямку руху вказаного автомобіля, по нерегульованому пішохідному переходу та мала перевагу в русі.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому потиличної кістки, підгострої субдуральної гематоми над лівою півкулею, субдуральних нашарувань крові в правій лобній ділянці, підгострих геморагічних забоїв лівої скроневої частки та правої гемісфери мозочка, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Порушення водієм ОСОБА_1 порушень вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3(б), 12.2, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.
Відповідно до інформації Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» (далі - КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2») від 19.12.2024 №03-05-3605, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» в період з 20.12.2022 по 16.01.2023 (26 ліжко-днів). 
Вартість 1 ліжко-дня, згідно з проведеним розрахунком, становить: в грудні 2022 року – 2617,22 грн., в січні 2023 року –2569,99 грн. Загальна вартість лікування ОСОБА_2 становить 67 292, 04 грн.
Факт отримання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень та її перебування на стаціонарному лікуванні знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із суспільно-небезпечним діянням, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та кримінально-караними діями ОСОБА_1 .
Згідно інформації Національної служби здоров`я України, за результатами розгляду листа від 20.01.2025 № 50-6592 вих-25, між НСЗУ та КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2» у 2022-2023 роках укладено договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 1261-Е123-Р000 від 08.02.2023, №3520-Е223-Р000 від 08.02.2023, № 0373-Е122- Р00 від 06.02.2022, №3132-Е722- Р000 від 14.07.2022.
Пунктом 8 вказаних договорів визначено, що відповідно до умов цього договору надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів.
Зазначає, що пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», однією з основних функцій НСЗУ, як Уповноваженого органу, передбачено укладення договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.
У пункті 8 Типової форми договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 410, передбачено, що надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів.
Відтак, послуги КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня №2», пов`язані з наданням медичних послуг за програмою медичних гарантій пацієнтам, оплачено Національною службою здоров`я України як замовником медичних послуг за рахунок коштів Державного бюджету України.
Таким чином, кошти у розмірі 67 292, 04 грн., витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підлягають стягненню з ОСОБА_1 , оскільки надання медичних послуг здійснювалося за програмою медичних гарантій пацієнтам та оплачено Національною службою здоров`я України, що підтверджено листом НСЗУ від 04.02.2025 №5218/2-16-25.
Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах кримінального провадження №12022111030003379 не заявлявся.
Разом з тим, Відповідач не відшкодував витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ні у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, ні після набрання законної сили вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 04.07.2024 у справі №357/4216/24.
Відповідно загальна сума витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні №12022111030003379, скоєного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підлягають відшкодуванню останнім становить 67 292,04 грн.
Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з поввідомленням (викликом) сторін) (том 1 а.с. 232-233).
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.03.2026 справу передано за підсудністю для розгляду до Олександрівського районного суду Кіровоградської області (том 3 а.с.24-27).
Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 09.04.2026 справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи (том 3 а.с. 36-37).
У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. 
Представник позивача Національної служби здоров`я України у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без участі представника; позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити їх (том 3 а.с. 44-45).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань не подав. Відповідач викликався до суду через систему "Електронний суд" судові повістки про виклик були доставлені до електронного кабінету відповідача 11.04.2026 року, 06.05.2026 року,02.06.2026 року,27.06.2026 року.
Представник відповідача – адвокат Москаленко Ю.В. в судове засідання не з`явився. Надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, обгрунтовуючи тим, що після лікування необхідний час для реабілітації у відпустці з 10.07.2026 по 20.07.2026 року, тому виникла об`єктивна не можливість прибути в судове засідання. 
Суд зауважує, що судові засідання в даній справі призначалися судом 05.05.2026 року під час якого представник відповідача адвокат Москаленко Ю.В. заявив клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами провадження. Судове засідання було відкладено на 01.06.2026 року.
01.06.2026 року представник відповідача адвокат Москаленко Ю.В. направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з участю в термінових слідчих діях, однак відповідних доказів не надав. Судом було відкладено розгляд справи на 22.06.2026 року.
22.06.2026 року представник відповідача адвокат Москаленко Ю.В. направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з лікуванням, однак відповідних доказів суду не надав. Розгляд справи було відкладено на 13.07.2026 року.
10.07.2026 року представник відповідача адвокат Москаленко Ю.В. направив до суду клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням у відпустці. До клопотання надав лист непрацездатності відкритий 26.06.2026 та закритий 10.07.2026 року. 
Тобто, представник відповідача адвокат Москаленко Ю.В. не надав до суду доказів на підтвердження поважності причин неявки його та відповідача до суду на вищевказані судові засідання.
Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Частиною першою статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
При вирішенні питання про розгляд справи без участі відповідача та його представника, судом враховується їх попередня поведінка, а саме неодноразова неявка в судові засідання без поважних причин та не надання суду підтверджень причин неявки до суду. Також, сторона відповідача могла скористатися правом участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних, однак таких клопотань до суду не надходило. 
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Ураховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що на порушення вимог чинного законодавства, сторона відповідача не належним чином користується наданими процесуальними правами, що в свою чергу сприяє порушенню розумних строків розгляду справи. 
За таких обставин, суд уважає за можливе провести розгляд справи без участі відповідача та його представника.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, третя особа була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомили. 
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04.07.2024, який набрав законної сили 06.08.2024, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.
Судом установлено, що 12.12.2022 близько 07 години 00 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи технічно-справним автомобілем «HYUNDAI SONATA» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись від центру міста у напрямку до автодороги «Київ-Одеса», поблизу будинку № 46 по проспекту Незалежності в м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 12.2 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»; п. 12.3 Правил дорожнього руху України, в якому зазначено: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»; п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», неправильно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність та бездіяльність, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувала пішохід, не зменшив швидкість руху та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, не дав дорогу та допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_2 , яка в темпі звичайної ходи переходила проїзну частину дороги, рухаючись справа наліво відносно напрямку руху вказаного автомобіля, по нерегульованому пішохідному переходу та мала перевагу в русі.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді перелому потиличної кістки, підгострої субдуральної гематоми над лівою півкулею, субдуральних нашарувань крові в правій лобній ділянці, підгострих геморагічних забоїв лівої скроневої частки та правої гемісфери мозочка, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3(б), 12.2, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали (том 1 а.с.21-27).
Згідно довідки Комінального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» від 19.12.2024 №03-05/3605, в дану лікарню було доставлено потерпілу ОСОБА_2 , яка знаходилась на стаціонарному лікуванні з 20.12.2022 по 16.01.2023 у нейро-хірургічному відділенні. Фактичні витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 становлять 67292,04 грн. Проведено 26 ліжко-днів: фактичні витрати одного ліжко дня: грудень 2022 становить - 2617 грн. 22 коп., січень 2022 становить - 2569 грн. 99 коп. Розрахунок: 10 л/д х 2617 грн. 22 коп. + 16 л/д х 2569 грн. 99 коп. = 67292 грн. 04 коп. (том 1 а.с. 32).
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв?язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.
Згідно ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов?язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров?я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров?я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров?я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров?я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров?я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Відповідно до п. 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров?я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, згідно із статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. 
Згідно п. 2 вищезазначеного Порядку, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.
Відповідно до п. 3, 4 вищезазначеного Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров?я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. 
Таким чином, обов?язок винної особи відшкодовувати витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи, тому невідшкодування ОСОБА_1 до бюджету, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави.
Отже, кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст.12, 13, 76, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, 
В И Р І Ш И В:
Позов Білоцерківської окружної прокуратури, що діє в інтересах Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_2 , витрати понесені Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету України на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК україни у кримінальному провадженні №12022111030003379 від 26.12.2022 - ОСОБА_2 у сумі 67292 (шістдесят сім тисяч двісті дев`яносто дві) гривні 04 (чотири) копійки, які перерахувати в дохід Державного бюджету України за реквізитами: код отримувача - 37993783, отримувач ГУК у м. Києві/Шевченківський р-н/24060300, банк отримувача - Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку: UA 978999980313080115000026011, код класифікації доходів бюджету - 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету - 24060300.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.
Повний текст судового рішення складено 14.07.2026 року.

Позивач: Білоцерківська окружна прокуратура (місцезнаходження: 09100, Київська область, м.Біла Церква, вул. Шолом-Алейхема, 38а, ЄДРПОУ — 0290999621), що діє в інтересах Національної служби здоров`я України ( місцезнаходження: 04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, 19, ЄДРПОУ 42032422) 
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 )
Третя особа: Комунальне некомерційне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня №2» (місцезнаходження: вул. Ігоря Зінича, буд 9, м. Біла Церква, Київська область, 09119, код ЄДРПОУ - 01994586).

Суддя: Н.І. Гайдар