Справа № 522/14060/26
Провадження по справі № 1-кп/522/3032/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026163500000054 від 29.01.2026 року, стосовно: 
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Південне (Южне), Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією на посаді курсанта 6 зведеного навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше неодноразово судимого:
- вироком Южненського міського суду Одеської області від 03.12.2013 року за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;
- вироком Южненського міського суду Одеської області від 12.12.2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України до обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік;
- вироком Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2025 року за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, з застосуванням ст. 75, 76 КК України, від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;
- вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2022 року за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки, 15.09.2022 року вироком Київського апеляційного суду, засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, зараховано з 31.01.2022 року по 14.09.2022 року; 16.10.2026 року звільнений на підставі ухвали Вознесеньского міськрайонного суду Миколаївської області від 08.10.2024 року звільнено умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 23 дні, –
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, –
ВСТАНОВИВ:
Викладення обставин кримінального проступку та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2025 року № 75 ОСОБА_3 призначено на посаду курсанта 6 зведеного навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 .
Відтак, ОСОБА_3 , як військовослужбовець, згідно із ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бездоганно і неухильно додержуватись порядку правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. 
Статтею 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» визначено, що діяння, пов`язані із придбанням, зберіганням, перевезенням, збутом рослин, включених до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 (далі – Переліку), що здійснюються у порушення порядку, встановленого законодавством про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, є незаконними.
Згідно з вимогами ст. ст. 25-28 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» придбання, виготовлення, зберігання та перевезення фізичними особами наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у будь-яких кількостях в цілях, не передбачених зазначеним Законом, забороняється.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Таблиці ІІ Списку № 1 виданого в її розвиток Переліку наркотичних засобів, психотропних речовині прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, наркотичний засіб метадон внесений до списку наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено.
Разом з цим, в порушення наведених вимог законодавства ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок) у сфері обігу наркотичних засобів за наступних обставин.
ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді курсанта 6 зведеного навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 28.01.2026 року, перебуваючи в м. Одесі, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи наркотичний засіб, обіг якого обмежено – метадон, який почав зберігати при собі, для особистого вживання, без мети збуту.
Надалі, 28.01.2026 року близько 23 год. 00 хв., більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, за адресою: м. Одеса, вулиця Пантелеймонівська, біля будинку №74, працівниками Управління патрульної поліції в Одеській області, під час патрулювання території Приморського району міста Одеси виявлено ОСОБА_3 , який в ході проведення поверхневої перевірки, проведеної на підставі ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію» повідомив, що в нього є один блістер з таблетками метадону у кількості 10 (десять) штук, після чого викликано слідчо-оперативну групу.
Надалі, 29.01.2026 року у період часу з 00 год. 12 хв. по 00 год. 15 хв. дізнавачем сектору дізнання відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області проведено огляд місця події за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська 74, під час якого ОСОБА_3 . добровільно видав один блістер із таблетками метадону у кількості 10 (десять) штук, загальний кількісний вміст метадону у формі основи становить - 0,223 г, що є більше ніж невеликий розмір та не перевищує великий розмір, передбачений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 1 серпня 2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу». 
Дії, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, за кваліфікуючими ознаками як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, є кримінальним проступком.
Положеннями ч. 2, 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Згідно із вимогами ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 від 20.07.2026 року, складену в присутності захисника – адвоката ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. У даній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченим, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту без його участі.
Крім того, кримінальним проступком шкоду не завдано. Особи потерпілими не визнавались, цивільний позов не заявлявся.
Отже, враховуючи, що обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодний з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження), про що свідчить його письмова заява, яка додана до обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження, суд, вивчивши обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку стосовно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду, за відсутності учасників судового провадження).
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
Розглянувши обвинувальний акт, перевіривши долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 , захист якого здійснює – адвокат ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Таким чином, суд визнає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, та суд кваліфікує його дії за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, з середньою освітою, не одружений, осіб на утриманні не має, є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді курсанта 6 зведеного навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає в Одеській області, раніше неодноразово судимий, вчинив проступок у період умовно-дострокового звільнення, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку та активно сприяв розкриттю кримінального проступку. 
Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.
За вчинення проступку, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.
Враховуючи вищенаведене, особу ОСОБА_3 , вчинення ним проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, суд вважає, що виправлення і перевиховання останнього можливе лише при застосуванні покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Так, положеннями ч. 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Водночас, відповідно до положень ч. 3 ст. 71 КК України вбачається, що призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких, при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.
Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати частину покарання, від відбування якого особу звільнено умовно-достроково, а також додаткове покарання (або його невідбуту частину) за попереднім вироком.
Окрім наведеного, відповідно до положень п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що покарання має бути визначене у вироку таким чином, щоб під час його виконання не виникло жодних сумнівів стосовно його виду і розміру.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Згідно п. 1 «б» ч. 1 ст. 72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідають: два дні обмеження волі.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема з довідки про результати перевірки за відомостями інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» сформованої 29.06.2026 року, обвинувачений ОСОБА_3 раніше засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.07.2022 року за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 3 роки, 15.09.2022 року вироком Київського апеляційного суду, засуджений за ч.2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки, зараховано з 31.01.2022 року по 14.09.2022 року.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.10.2024 року ОСОБА_3 звільнено умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину 01 рік 03 місяці 23 дні, який звільнився з місць позбавлення волі 16.10.2024 року. 
Кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_3 вчинене не пізніше 28.01.2026 року, тобто в період дії умовно-дострокового звільнення.
Таким чином, невідбутою частиною покарання за попереднім вироком вважається строк 01 рік 03 місяці 23 дні позбавлення волі.
Суд дійшов висновку, що, встановивши факт вчинення ОСОБА_3 нового кримінального правопорушення під час умовно-дострокового звільнення, необхідно застосувати положення ст. 71 та ч. 4 ст. 81 Кримінального кодексу України та призначити покарання за сукупністю вироків, вирішивши питання про часткове приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
З огляду на викладене, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, відомості про особу ОСОБА_3 , суд доходить висновку про призначення останньому остаточного покарання за сукупністю вироків за правилами статей 71, 72 КК України, перевівши менш суворий вид покарання за цим вироком (обмеження волі) в більш суворий (позбавлення волі) відповідно до пункту 1 б) ч. 1 ст. 72 КК України, та до покарання, призначеного за цим вироком, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Київського апеляційного суду від 15.09.2022 року, враховуючи ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.10.2024 року, а саме у виді позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.
Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався. Арешт на майно у кримінальному провадженні не накладався. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
В обвинувальному акті зазначено, що витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертизи за спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 11.02.2026 року склали 5348 гривень 40 копійок, на підтвердження чого до матеріалів кримінального провадження було долучено висновок експерта від 11.02.2026 року №СЕ-19/116-26/2870-НЗПРАП та відповідну довідку.
Особи потерпілими не визнавались та цивільний позов не заявлено. 
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 50, 65, 71, 72, 309 КК України, ст. 100, 124, 302, 367-371, 373, 374, 376, 381-382, 395, 532 КПК України, –

УХВАЛИВ:
Визнати винним  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України
Призначити  ОСОБА_3  покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. 
На підставі ч. 1 ст. 71, пункту 1 б ч. 1 ст. 72, ч. 4 ст. 81 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Київського апеляційного суду від 15.09.2022 року, враховуючи ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.10.2024 року, та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Початок строку відбування покарання слід обчислювати з дня затримання ОСОБА_3 для приведення даного вироку до виконання.
Доручити начальнику ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області організацію виконання вироку.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати, витрачені на залучення експерта, у зв`язку з проведенням експертизи за спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 11.02.2026 року № СЕ-19/116-26/2870-НЗПРАП на суму 5348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) гривень 40 (сорок) копійок.
Речові докази по справі:
- блістер із 10-ма таблетками білого кольору, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено – метадон. Кількісний вміст метадону у формі основи становить – 0,223 г, запакований до сейф пакету №100616296, – знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України – вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копію вироку надіслати учасникам судового провадження не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення. 

Суддя Приморського районного 
суду м. Одеси     ОСОБА_5