МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ 
Справа № 210/3807/26 
Провадження № 3/210/918/26 
П О С Т А Н О В А
іменем України
22 липня 2026 року        м. Кривий Ріг

Суддя Металургійного районного суду міста Кривого Рогу Вікторович Н.Ю., розглянувши матеріали адміністративної справи, яка надійшла з Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ:
02 червня 2026 року у провадження судді Металургійного районного суду міста Кривого Рогу, відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, надійшов Протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 671637 від 21.05.2026 складений відносно ОСОБА_1 , за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 671637 складеного 21.05.2026 о 13 год. 23 хв., поліцейським взводу № 2, роти № 1, батальйону № 1 Полку патрульної поліції в місті Кривому Розі Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Большаковим А.О., що 21.05.2026 року о 12:31:00 в м. Кривий Ріг, вулиця Очаківська, будинок 3, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом опель астра д.н.з. НОМЕР_1 перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння гр. ОСОБА_2 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до Протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №671637 від 21.05.2026, ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи був повідомлений під час складання вказаного протоколу, однак від підпису відмовився, що підтверджується наявною у протоколі відміткою.
Однак, в судове засідання призначене на 17 червня 2026 рок ОСОБА_2 присутній не був, поза межами судового засідання від адвоката Прасолова І.В. надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 
16 червня 2026 року на адресу суду надійшло повідомлення від адвоката Прасолова І.В. про його припинення повноважень захисника Сахно В.О.
15 червня 2026 року на адресу суду надійшла заява від адвоката Заборського О.В., в якому останній просив залучити його в якості адвоката та надати доступ до справи через електронний кабінет.
17 червня 2026 року від адвоката Заборського О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з необхідністю надання додаткового часу на отримання відповіді на адвокатський запит.
Вказане клопотання було задоволено судом та відкладено розгляд справи на 08 липня 2026 року.
08 липня 2026 року поза межами судового засідання від адвоката Заборського О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради в період з 29.06.2026 року по 07.07.2026 року. Також, 08 липня 2026 року на адресу суду надійшло клопотання про виклик свідка в судове засідання та просив суд, викликати в судове засідання та допитати в якості свідка ОСОБА_3 . Вказане клопотання було задоволено судом та відкладено розгляд справи на 17 липня 2026 року.
У судовому засідання 17 липня 2026 року адвокат Заборський О.В. звернувся до суду з клопотанням про відкладення справи на нетривалий час, у зв`язку з терміновою необхідністю його участі в іншому судовому засіданні. Вказане клопотання було задоволено судом та відкладено розгляд справи на 22 липня 2026 року.
Присутній у судовому засіданні ОСОБА_1 провину у вчиненому не визнав та пояснив суду, що того дня, 21.05.2026 року він перебував в салоні автомобіля Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 , однак не за кермом, функції водія виконував його товариш ОСОБА_3 .
Допитний у судовому засіданні 22 липня 2026 року свідок ОСОБА_3 , який був приведений до присяги свідка та повідомлений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України пояснив суду, що 21 травня 2026 року до нього зателефонував його знайомий ОСОБА_1 та попросив забрати його, оскільки він вживав алкогольні напої. ОСОБА_3 погодився, викликав таксі та приїхав за ним. Сівши за кермо його автомобіля Opel Astra д.н.з. НОМЕР_1 він привіз свого товариша додому по вулиці Очаківська, будинок 3.
Захисник ОСОБА_1 – Заболотній О.В. просив суд закрити провадження по вказаній справі, в обґрунтування чого зазначив, що ОСОБА_1 транспортним засобом 21 травня 2026 року не керував, співробітниками патрульної поліції не зупинявся, спілкування з інспектором патрульної поліції відбувалось коли ОСОБА_1 перебував у салоні автомобіля, однак з вимкненим двигуном. Протоколом визначено, що подія відбулася о 12:31 годині, однак відеозапис із бодікамери БК 475138 починається лише о 13:04:50, а відеозапис із бодікамери БК 475845 — о 13:05:22. Крім того зазначив, що приблизно о 13:08 працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про запах алкоголю та запропонували пройти тест із застосуванням приладу Drager. ОСОБА_1 відповів, що автомобілем не керував. О 13:09 на повторне питання він знову зазначив, що не був водієм. Після цього поліцейські фактично оголосили, що складатимуть протокол за статтею 130 КУпАП, і лише потім поставили питання щодо поїздки до лікаря-нарколога. Наявні сумніви є об`єктивними, істотними та такими, що не можуть бути усунені під час судового розгляду без фактичного збирання нових доказів замість сторони обвинувачення. Відповідно до принципу презумпції невинуватості всі вони мають бути витлумачені виключно на користь ОСОБА_1 , а провадження у справі — закрите на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , його захисника, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про їх невідповідність фактичним обставинам та порушенню працівниками поліції інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджений Наказом МВС України від 07.11.2015 р. №1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853. 
В протоколі серії ЕПР1 № 671637 складеного 21.05.2026 вказано, що водій мав ознаки алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження медичного огляду. 
У статті 251 КУпАП перелічені докази, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 671637 складеного 21.05.2026 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом опель астра д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: виражений запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився.
Відповідно до п.27 Пленуму ВСУ від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності є наявність в його діях складу правопорушення. Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення. 
Відповідно до роз`яснень, викладених у вищенаведеній постанові Верховного Суду України, судам слід ураховувати, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст.130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. 
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
За вказаних обставин, матеріали провадження не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, в змісті визначення цього терміну, а тому зазначене в принципі не породжувало обов`язку проходити огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння. Крім того, з долученого відео вбачається, що під час спілкування інспектора патрульної поліції з ОСОБА_1 о 13:09:00 та о 13:11:20 він повідомляв, що транспортним засобом не керував, що просто перебував у салоні нерухомого автомобіля та що працівники поліції його не зупиняли, будь-яких свідків які б підтвердили факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 на відео відсутні. 
За таких обставин, протокол про адміністративне правопорушення складено працівником поліції з порушенням норм чинного законодавства, оскільки приєднаний до матеріалів справи відеозапис не містить фіксації події, яка б підтверджувала факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вчинення будь-якого порушення Правил дорожнього руху України. Таким чином твердження захисника Задорожнього О.В. про те, що ОСОБА_1 не виконував функції водія нічим не спростоване, а тому вважається релевантним.
У відповідності до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. 
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. 
Так, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997 року; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997 року. 
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи. 
Прецедентна практика ЄСПЛ, застосовуючи критерій суворості покарання за вчинення адміністративного правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, відносить адміністративні правопорушення до кримінально-правової сфери з усіма гарантіями статті 6 Конвенції. 
Разом з цим, і інші адміністративні правопорушення можуть підпадати під сферу дії кримінально-правового аспекту статті 6 Конвенції. Зокрема це порушення правил дорожнього руху (позбавлення права управління - Рішення ЄСПЛ «Лутц проти Німеччини» від 25.08.1987 року; Рішення ЄСПЛ «Маліге (Malige) проти Франції» від 23.09.1998 року). 
ЄСПЛ дійшов висновку, що стаття 6 Конвенції не може застосовуватися з точки зору «кримінального обвинувачення» до такої міри покарання як негайне позбавлення посвідчення водія (Комюніке Секретаря Європейського Суду з прав людини стосовно рішення у справі «Ескубе проти Бельгії»). 
Отже, ЄСПЛ вирішуючи питання застосування ст. 6 Конвенції не ставить в залежність виведення з під юрисдикції кримінальних судів певних видів правопорушень віднесених до юрисдикції інших органів, посадових осіб.
Виходить, що у справах про адміністративні правопорушення на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, - особа, щодо якої розглядається справа та потерпілий, додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
Враховуючи те, що в ході судового розгляду не підтверджений той факт, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а тому суд приходить до висновку, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відсутність об`єктивної сторони свідчить про відсутність його складу, що згідно положень п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення. 
При цьому, суд враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема позицію суду у справах «Малофєєва проти Росії» («Malofeyevav. Russia», рішення від 30.05.2013 р., заява № 36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) ЄСПЛ, серед іншого, зазначив, що «…суд не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом)».
Відповідно до стаття 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки належних, допустимих та несуперечливих доказів вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - суду не надано. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 130, 245, 247 п.1, 251, 252, 283, 284 КУпАП України, суд – 
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП – закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником або прокурором протягом десяти днів з дня її винесення до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення у вигляді арешту, а також постанов, прийнятих за результатами розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 185-3 КУпАП.
Суддя: Н. Ю. Вікторович