ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2026 року | м. Дніпро | справа № 160/18151/25

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 року у справі №160/18151/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:

20.06.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - протиправними та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 30.04.2025 року № 047250022265 Головного управління ПФУ в Донецькій області та Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 22.05.2025 року № 047250022265 Головного управління ПФУ в Одеській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 20.10.1981р. до 14.10.1984р. та з 15.10.1987р. до 09.08.1993р. - в Нікопольському комунальному підприємстві «Зелене господарство»;
- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 23.04.2025 року (дата першого звернення) про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 20.10.1981р. до 14.10.1984р. та з 15.10.1987р. до 09.08.1993р. - в Нікопольському комунальному підприємстві «Зелене господарство».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.04.2025 року №047250022265 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю страхового стажу 21 рік. До страхового стажу не враховано період роботи з 20.10.1981 по 09.08.1993 роки в Нікопольському комунальному підприємстві «Зелене господарство» та період догляду за дитиною до 3-х років ІНФОРМАЦІЯ_1 . Не погодившись з вказаним Рішенням про відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, ОСОБА_1 звернулася до органів РАЦС, які виправили помилку в актовому записі про народження сина, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримала повторне свідоцтво про народження сина. І вже 14.05.2025року вдруге подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву по призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.05.2025 року №047250022265 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю страхового стажу 21 рік. До страхового стажу не враховано період роботи з 20.10.1981 по 09.08.1993 роки в Нікопольському комунальному підприємстві «Зелене господарство».
Позивач вважає вказане рішення про відмову в призначенні пенсії протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 року у справі №160/18151/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково. Визнано протиправними та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 30.04.2025 року № 047250022265 Головного управління ПФУ в Донецькій області та Рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 22.05.2025 року № 047250022265 Головного управління ПФУ в Одеській області. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди роботи з 20.10.1981р. до 14.10.1984р. та з 15.10.1987р. до 09.08.1993р. - в Нікопольському комунальному підприємстві «Зелене господарство». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 23.04.2025 року (дата першого звернення) про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду наведених в даному рішенні. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Як убачається зі змісту рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.04.2025 №047250022265 та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.05.2025 №047250022265, єдиною підставою незарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 20.10.1981 по 14.10.1984 та з 15.10.1987 по 09.08.1993 стало те, що запис про звільнення посвідчено печаткою підприємства, найменування якого відрізняється від найменування підприємства, зазначеного у записі про прийняття на роботу, а також відсутні документи про перейменування або реорганізацію підприємства.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про безпідставність зазначених доводів відповідачів з огляду на таке.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише у разі її відсутності або відсутності відповідних записів стаж підтверджується іншими документами відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637.
Матеріалами справи підтверджено, що трудова книжка позивача містить безперервні записи щодо прийняття на роботу, переведень та звільнення, які здійснені у хронологічній послідовності та містять посилання на відповідні накази. Будь-яких виправлень, підчисток, ознак підроблення або суперечностей у змісті цих записів відповідачами не встановлено.
При цьому сам факт того, що при звільненні використано печатку підприємства з іншою назвою, не свідчить про недостовірність запису, оскільки з самої трудової книжки вбачається, що 01.05.1985 на підставі наказу №115 від 22.04.1985 підприємство «Облзеленбуд» перейменувало ремонтно-будівельне управління зеленого будівництва у виробничу контору зеленого господарства. Отже, зміна назви підприємства відображена безпосередньо у трудовій книжці позивача.
Таким чином, твердження відповідачів про відсутність інформації щодо перейменування підприємства спростовується змістом самої трудової книжки, яка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Крім того, зазначені у трудовій книжці відомості підтверджуються архівними довідками №724, №725 та №726 від 09.05.2025, виданими архівним відділом Нікопольської міської ради, які містять інформацію про роботу позивача та нарахування їй заробітної плати протягом спірного періоду.
Посилання апелянта на те, що архівною установою не надано окремої довідки про перейменування підприємства, також не може бути підставою для відмови у зарахуванні стажу.
Порядок №637 не містить вимоги про обов`язкове подання документа щодо перейменування підприємства у випадку, коли факт роботи підтверджується належно оформленою трудовою книжкою та іншими документами.
Більше того, відсутність у державному архіві окремих документів про реорганізацію чи перейменування підприємства не свідчить про відсутність самого факту роботи особи та не може нівелювати доказове значення трудової книжки.
Колегія суддів також враховує, що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, ведення трудових книжок, внесення записів, їх оформлення та засвідчення печаткою покладалося виключно на адміністрацію підприємства.
Працівник не наділений повноваженнями перевіряти правильність внесених роботодавцем записів, відповідність найменування підприємства на печатці або вимагати внесення змін до кадрової документації.
Відтак негативні наслідки недоліків ведення кадрової документації не можуть покладатися на працівника та обмежувати його право на пенсійне забезпечення.
Аналогічна правова позиція неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17, у яких зазначено, що формальні недоліки оформлення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи при визначенні страхового стажу.
Також колегія суддів звертає увагу, що відповідачі не ставили під сумнів сам факт роботи позивача у Нікопольському комунальному підприємстві «Зелене господарство», не зазначали про недостовірність архівних довідок, не проводили перевірку поданих документів та не навели жодного доказу того, що записи у трудовій книжці не відповідають фактичним обставинам.
Отже, рішення відповідачів фактично ґрунтуються виключно на формальних зауваженнях до оформлення документів, що суперечить принципу пропорційності та правової визначеності, а також порушує гарантоване статтею 46 Конституції України право особи на соціальний захист.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова у зарахуванні позивачу спірних періодів роботи до страхового стажу є протиправною.
Також є правильним висновок суду першої інстанції щодо покладення обов`язку з повторного розгляду заяви саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оскільки саме цим органом, визначеним за принципом екстериторіальності відповідно до Порядку №22-1, прийнято останнє рішення про відмову у призначенні пенсії від 22.05.2025 №047250022265, яке є предметом спору та підлягає виконанню після його скасування.

Таким чином, суд першої інстанції повно і всебічно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, надав належну оцінку всім доказам у їх сукупності, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності його висновків та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин без наведення підстав, передбачених статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, для скасування або зміни судового рішення.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст.308, ст. 311, ст. 315, ст.316 КАС України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2025 року у справі №160/18151/25 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя А.О. Коршун