П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/15025/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В. 
Суддя-доповідач - Кузьмишин В.М. 
14 вересня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Кузьмишина В.М. 
суддів: Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина.
1. Короткий зміст позовних вимог.
1.1  ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 12.08.2025 №222030034677 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.11.1985 по 29.03.2000 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 11.08.1983.
1.2 В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи в колгоспі з 25.11.1985 по 29.03.2000 та відмовив у призначенні пенсії за віком. Позивач вважає, що зазначений період підтверджується записами трудової книжки НОМЕР_1 від 11.08.1983, а вимога про надання уточнюючої довідки є необґрунтованою. 
2. Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
2.1 05.08.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
2.2 За результатами розгляду документів, доданих до заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області 12.08.2025 прийнято рішення №222030034677 про відмову у призначенні пенсії за віком.
2.3 В оскаржуваному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 19 років 11 місяців 10 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.
2.4 За доданими документами до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 25.11.1985 по 29.03.2000 в колгоспі згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 11.08.1983, оскільки відсутня інформація про встановлений мінімум та вироблені трудодні. Для зарахування періоду роботи в колгоспі до страхового стажу відповідач вимагав надати уточнюючу довідку про періоди роботи, встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів.
2.5 Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
3. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
3.1 Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року позов задоволено:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 12.08.2025 №222030034677 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 25.11.1985 по 29.03.2000 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 11.08.1983.
3.2 Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 12.08.2025 №222030034677 є протиправним, оскільки наявна у справі трудова книжка позивача містить записи про його трудову діяльність у колгоспі з 25.11.1985 по 29.03.2000, а недоліків в оформленні трудової книжки відповідачем не встановлено.
4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
4.1 Не погоджуючись із рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.02.2026 року, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на недотримання судом першої інстанції норм матеріального права, що на думку останнього призвело до неправильного вирішення спору. 
4.2 Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23.02.2026 без змін.
ІІ. Мотивувальна частина.
1. Позиція апеляційного суду
Апеляційний суд перевірив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та дійшов таких висновків.
1.1 Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
1.2 Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).
1.3 Згідно зі статтею 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу.
1.4 Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
1.5 При цьому за приписами ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
1.6 Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII та частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
1.7 Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
1.8 Аналогічно, за змістом п. 3 Порядку №637, лише за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
1.9 Як вбачається з матеріалів справи, підставою для незарахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області до загального страхового стажу позивача періоду його роботи з 25.11.1985 по 29.03.2000 стало те, що вказаний період не підтверджено інформацією про встановлений мінімум та вироблені трудодні.
1.10 Колегія суддів вважає такий висновок органу Пенсійного фонду безпідставним, а висновки суду першої інстанції про протиправність такого рішення повністю законними та обґрунтованими з огляду на таке.
1.11 Відповідно до частини 1 статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
1.12 Порядок ведення трудових книжок колгоспників на відповідний час був врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 (далі Основні положення).
1.13 Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Згідно з пунктом 5 Основних положень до неї, серед іншого, заносяться відомості про трудову участь, зокрема встановлений річний мінімум трудової участі в громадському господарстві та його виконання.
1.14 Водночас колегія суддів звертає увагу, що наведені положення не можуть тлумачитися як такі, що встановлюють обов`язок особи, яка звертається за призначенням пенсії, надавати додаткові документи для підтвердження періоду роботи, якщо факт трудової діяльності підтверджується належно оформленою трудовою книжкою, яка містить відповідні записи про прийняття на роботу, переведення та звільнення.
1.15 Зміст наведених норм беззаперечно свідчить, що трудова книжка є першочерговим і основним документом, що підтверджує трудову діяльність особи, а надання інших документів для підтвердження стажу необхідне у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, або наявності неправильних чи неточних записів.
1.16 Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач у період з 25.11.1985 по 29.03.2000 працював у колгоспі «Победа», що підтверджується записами його трудової книжки НОМЕР_1 від 11.08.1983.
1.17 Так, трудова книжка позивача містить послідовні записи про прийняття його на роботу до колгоспу «Победа» 25.11.1985, переведення на іншу посаду, правонаступництво КСП «Победа» та звільнення 29.03.2000 у зв`язку з реформуванням КСП.
1.18 При цьому відповідачем не встановлено недоліків в оформленні трудової книжки позивача, не зазначено про наявність виправлень, неточностей або інших дефектів записів, які б ставили під сумнів достовірність відомостей про періоди роботи позивача.
1.19 Аналіз положень пунктів 1, 3, а також пункту 20 Порядку №637 дозволяє дійти висновку, що законодавством України чітко встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед іншими документами, якщо така трудова книжка містить належні та достовірні відомості про періоди роботи.
Витребування та очікування додаткових уточнюючих довідок від підприємств чи архівних установ є правомірним виключно у випадку, якщо трудова книжка відсутня або записи в ній містять явні дефекти, неточності чи взагалі не містять відомостей про стаж.
1.20 Така правова позиція є сталою та повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09.12.2021 у справі № 439/571/17 та від 12.06.2024 у справі № 120/2366/21-а.
1.21 Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до матеріалів справи періоди роботи позивача в колгоспі з 25.11.1985 по 29.03.2000 були підтверджені та враховані Пенсійним фондом України при призначенні позивачу пенсії по інвалідності у 2006 році.
1.22 Зазначена обставина підтверджується Алгоритмом розрахунку пенсії по інвалідності від 14.03.2006 та інформацією, що міститься у пенсійній електронній справі позивача.
1.23 Таким чином, орган Пенсійного фонду України фактично вже мав у своєму розпорядженні інформацію щодо підтвердження відповідного періоду трудової діяльності позивача та врахування його до страхового стажу при попередньому призначенні пенсії.
1.24 За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області протиправно не зарахувало до страхового стажу позивача період його роботи в колгоспі з 25.11.1985 по 29.03.2000.
2. Висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
2.1 Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, надав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права та не допустив порушень процесуальних норм, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування ухваленого судового рішення.
2.2 Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий | | | Кузьмишин В.М.
Судді | | | Сапальова Т.В.    Сушко О.О.