ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року 
м. Черкаси

Справа № 712/12579/25 |
Провадження № 22-ц/821/872/26 |
Категорія: 304090000 |

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І.,
суддів: Новікова О. М., Сіренка Ю. В.,

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»,
відповідач –  ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дриги Людмили Вікторівни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2026 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

16 вересня 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги мотивувало тим, що 28.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 751769926 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.
ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобов`язання за Кредитним договором у повному обсязі, надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами у сумі 15 500,00 грн шляхом перерахування коштів на відповідну платіжну картку ОСОБА_1 .
Всупереч умов Договору № 751769926 від 28.08.2021 ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі – 39 391,10 грн.
28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу.
31 липня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за вказаним Кредитним договором.
04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 751769926 від 28.08.2021.
Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за спірним Кредитним договором, становить 39 391,10 грн, яка складається з: 7 554,05 грн - заборгованість по тілу кредиту; 31 837,05 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
У зв`язку із вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 751769926 від 28.08.2021 у розмірі 39 391,10 грн та судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2026 року позовні вимоги задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 751769926 від 28.08.2021 у розмірі 39 391,10 грн, судовий збір в сумі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджено, що згідно Кредитного договору № 751769926 від 28.08.2021 відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 15 500,00 грн та у нього виникло зобов`язання повернути їх у розмірах та у строки визначені умовами Договору.
Зазначено, що наданий позивачем розрахунок заборгованості повністю відповідає умовам та строку Договору про надання кредиту. Також у розрахунку відображено факти часткового виконання відповідачем свої зобов`язань із зазначенням дат та сум платежів, що свідчить про визнання боргу відповідачем.
Щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції акцентував увагу на однотипність позовів про стягнення кредитної заборгованості, ціну даного позову, принципи розумності та співмірності, зауважив, що заявлений позивачем розмір на правничу допомогу є завищеним, а тому дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 4 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скарги

28 січня 2026 року, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Дрига Л. В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2026 року та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, щоскаржник погоджується з тим, що ним дійсно був укладений Кредитний договір № 751769926 та що відповідачем було отримано 15 500,00 грн, однак зауважив, що за час користування кредитними коштами відповідач погашав борги та намагався мирно урегулювати заборгованість.
Зазначено, що на момент укладення Договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» у ОСОБА_1 ще не виникло зобов`язань перед первісним кредитором, право вимоги за якими він би міг передати. До того ж, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за Договором про відступлення права вимоги №28/1118/-01 від 28.11.2018.
З огляду на викладене, вважає, що позивачем не доведено правомірність заявлених вимог та не доведено факт набуття права грошової вимоги.
Наголошено, що судом першої інстанції задоволено позовну вимогу щодо стягнення з відповідача суми судового збору у розмірі 2 422,40 грн, однак, відповідачем до відзиву було додано документи, які засвідчують, що ОСОБА_1 має другу групу інвалідності, а тому звільнений від сплати судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу 

18.03.2026 від ТОВ «Юніт Капітал» на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу.
У відзиві зазначається, що передача прав вимоги до боржників здійснюється на підставі Реєстрів прав вимоги, що містять перелік конкретних прав вимоги, а не у день укладення Договору факторингу. 28.12.2021 перісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» підписали Реєстр прав вимоги №1 66 до Договору факторингу, відповідно до якого останній набув право вимоги до відповідача на загальну суму 27 559,83 грн. Даний факт свідчить про те, що відступлення права вимоги здійснювалося не щодо майбутніх чи умовних зобов`язань, а конкретного, дійсного та чинного на той момент зобов`язання відповідача перед первинним кредитором.
Щодо правомірності нарахування процентів за кредитним договором, зазначив, що відповідач до укладення Кредитного договору, був належним чином ознайомлений з усіма його істотними умовами, включаючи порядок та розмір нарахування відсотків. Факт ознайомлення та згоди з умовами відповідач підтвердив шляхом підписання Кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Враховуючи викладене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2026 року– без змін.

Фактичні обставини справи

28 серпня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 був укладений Договір кредитної лінії № 751769926 у формі електронного документу з використанням електронного підпису MNV73GK8 (а.с. 33 на звороті – 36).
ОСОБА_1 добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства: www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику і Паспортом споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною Кредитного договору (а.с. 21-27 на звороті, 32-33). Після чого подав відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання (а.с. 20). Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора.
Відповідно до умов Договору № 751769926 від 28.08.2021 позичальнику надано кредит у розмірі 15 500 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Строк дії Договору 30 днів. Проценти за дисконтною ставкою нараховуються у розмірі 1,98% в день. 
Згідно п. 1.9.1. Кредитного договору, на період строку, визначеного п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 722,70% річних, що становить 1,98% від суми Кредиту за кожний день користування ним.
Пунктом 1.9.2. Кредитного договору погоджено, що за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 474,00% річних, що становить 1,30% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті. 
Відповідно до п. 1.12.2. Кредитного договору, з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70% річних, що становить 2,98% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. 
Згідно п. 1.12.1 Кредитного договору, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду 
З аналізу умов Кредитного договору вбачається, що сторони погодили два різні механізми нарахування процентів залежно від строку користування кредитом: нарахування за дисконтною та базовою ставками.
28 серпня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на кредитний рахунок № 5168-74хх-хххх-4140 грошові кошти в сумі 15 500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 41101fbd-e700-469c-859d-ccc45c93f9bc (а.с. 9).
28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого (п. 2.1.) клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 72-75).
28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої строк дії основного Договору визначений до 31 грудня 2020 року (а.с. 77 на звороті).
31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01, за умовами якої строк дії основного Договору визначений до 31 грудня 2021 (а.с. 78-81).
31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 27 до Договору факторингу № 28/1118-01, за умовами якої строк дії основного Договору визначений до 31 грудня 2022 (а.с. 83).
31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 31 до Договору факторингу № 28/1118-01, за умовами якої строк дії основного Договору визначений до 31 грудня 2023 року (а.с. 83 на звороті).
31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 32 до Договору факторингу № 28/1118-01, за умовами якої строк дії основного Договору визначений до 31 грудня 2024 року (а.с. 84).
Отже, відповідно до вказаних додаткових угод строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року неодноразово продовжувався.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 166 від 28.12.2021 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 27 559,83 грн, з яких заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) – 7 554,05 грн, заборгованість по відсоткам – 20 005,78 грн (а.с. 70-71).
31 липня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до умов якого, у п. 2.1., визначено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 64-67).
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 39 391,10 грн, з яких заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) – 7 554,05 грн, заборгованість по процентам – 31 837,05 грн (а.с. 62-63).
04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого на користь ТОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до відповідача (а.с. 56-59).
Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 39 391,10 грн, з яких заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) – 7 554,05 грн, заборгованість по процентам – 31 837,05 грн (а.с. 54 – 55).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає з огляду на наступне.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
Згідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У п. 5 ч. 1 ст. 3 приведеного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 приведеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 даного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_3 . Договору № 751769926 від 28.08.2021.
Крім того, за приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Договору № 751769926 від 28.08.2021. Зазначений Договір недійсним не визнано.
При цьому, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
Поряд з викладеним судом встановлено, що матеріали справи містять Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 з додатковими угодами до нього від 28.11.2019 № 19, від 31.12.2020 № 26 та від 31.12.2021 № 27, що є підтвердженням переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». 
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 166 від 28.12.2021, укладеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, право вимоги відступається за Договором № 751769926 від 28.08.2021, боржник ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 27 559,83 грн. 
Таким чином, Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є рамковою угодою, оскільки він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28 листопада 2018 року по 31 грудня 2024 року.
31.07.2024 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу № 31/0724-01, строк дії якого закінчувався 31 грудня 2024 року.
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 від 31.07.2024 до Договору факторингу № 31/0724-01 від 31.07.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 на загальну суму 39 391,10 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 7 554,05 грн, по відсоткам 31 837,05 грн.
04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 751769926 від 28.08.2021.
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги від 04.06.2025 позивач набув право вимоги до відповідача на суму 39 391,10 грн.
Загальна сума заборгованості відповідача за розрахунками позивача, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 39 391,10 грн, яка складається з: 7 554,05 грн - заборгованість по тілу кредиту; 31 837,05 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.
Відповідно до приписів ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.
У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
З зазначеної норми права вбачається, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише стосовно дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
В постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012).
Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що у договорах факторингу чітко визначено, що моментом набуття права вимоги є підписання Реєстру прав вимог або Реєстру боржників та Акту прийому-передачі реєстру, а тому права вимоги за Кредитним договором № 751769926 від 28.08.2021 передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та в подальшому позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином.
Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність існування права вимоги у позивача за спірним Кредитним договором.
Як вбачається з п. 1.12. Кредитного договору № 751769926 від 28.08.2021 укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: 1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; 1.12.2. з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70% річних, що становить 2,98% в день від суми кредиту за кожний день користування ним.
Апеляційний суд звертає увагу скаржника, що оскільки відповідачем періодично проводились оплати по Кредитному договору № 751769926 від 28.08.2021, а саме 27.09.2021 – 1721,00 грн (з яких 1720,50 грн – сплачено суму заборгованості по процентам та 0,50 грн – по тілу кредиту); 06.10.2021 – 10 205,00 грн (з яких 2 259,81 грн – сплачено суму заборгованості по процентам та 7 945,19 грн – по тілу кредиту); 29.10.2021 – 2 815,00 грн (з яких 2 814,74 грн – сплачено суму заборгованості по процентам та 0,26 грн – по тілу кредиту), 27.03.2024 – 1 000,00 грн (з яких 1 000,00 грн – сплачено суму заборгованості по процентам) а всього: 15 741,00 грн, у зв`язку з цим нарахування відсотків після закінчення дисконтного періоду є правомірним та узгодженим із положеннями Кредитного договору.
Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Із наданих та досліджених доказів на підтвердження витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги у суді першої інстанцій, встановлено, що звертаючись до суду, представник позивач просив суд стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну допомогу у суді першої інстанції у розмірі 7 000 грн.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу сторона позивача надала Договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 (а.с.41-42). 
Відповідно до п 3.3. Договору про надання правової допомоги гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги. 
Згідно із п. 3.4. після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг.
Також, позивачем надано Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, який є Додатком № 1 до Договору, Додаткову угоду № 25770735187 до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, де вказано боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № 751769926 від 28.08.2021, та акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, де вказано вартість послуг 7 000 грн (а.с. 42 на звороті,40, 39).
Проаналізувавши приведені докази, беручи до уваги, що предметом позову є стягнення кредитної заборгованості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн є завищеною та становить надмірний тягар для відповідача, та вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. 
Водночас, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, помилково дійшов висновку щодо необхідності стягнення з відповідача, на користь позивача суми судового збору в розмірі 2 422,40 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Згідно з положеннями п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є особою з інвалідністю II групи з 11 липня 2017 року та довічно, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а. с. 132, 170).
Однак, суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та безпідставно стягнув судовий збір з відповідача, який є особою з інвалідністю II групи та відповідно до Закону України «Про судовий збір» відноситься до переліку осіб, які звільнені від його сплати.
За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України у разі, якщо особу, з якої присуджено стягнення судових витрат, звільнено від їх сплати, відповідні витрати відносяться на рахунок держави.
Таким чином, оскільки відповідач є особою з інвалідністю другої групи, він звільнений від сплати судового збору на підставі вищенаведених положень Закону України «Про судовий збір», тому підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Юніт Капітал» судового збору відсутні.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2026 року,в частині стягнення із  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал»судового збору в розмірі 2 422,40 грн – до скасування. 
Компенсувати ТОВ «Юніт Капітал»за рахунок державного бюджету 2 422,40 грн судового збору, сплаченого при розгляді справи судом першої інстанції.
Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 4 542,00 грн слід віднести за рахунок держави у зв`язку із наявністю у скаржника пільг по сплаті судового збору, як за приписами п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Дриги Людмили Вікторівни – задовольнити частково.
Скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2026 рокув частині стягнення із  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»судових витрат у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»за рахунок державного бюджету 2 422,40 грн судового збору, сплаченого при розгляді справи судом першої інстанції.
У решті рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 січня 2026 року– залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи віднести на рахунок державного бюджету.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий   Л. І. Василенко

 Судді:         О. М. Новікова

Ю. В. Сіренко