Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 серпня 2026 р. № 520/11607/26
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, що полягає в нерозгляді заяви ОСОБА_1 від 25.12.2025 про оформлення та видачу в порядку спадкування свідоцтва про право власності на кімнати АДРЕСА_1 , право на завершення приватизації яких було набуте ОСОБА_1 на підставі рішення Холодногірського районного суду міста Харкова від 11.02.2025 по справі № 642/6748/24;
- зобов`язати Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради оформити та видати на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на кімнати АДРЕСА_1 , право на завершення приватизації яких було набуте ОСОБА_1 на підставі рішення Холодногірського районного суду міста Харкова від 11.02.2025 по справі №642/6748/24.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що ним було реалізовано право на завершення приватизації спірного житла, встановлене рішенням суду, яке набрало законної сили. З цією метою 25.12.2025 він звернувся до відповідача із заявою про оформлення та видачу свідоцтва про право власності на спірні кімнати. Однак відповідач належного рішення за результатами розгляду заяви не прийняв, у зв`язку з чим, на думку позивача, допустив протиправну бездіяльність.
Ухвалою судді від 12.05.2026 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена сторонам по справі до електронного кабінету у системі "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що рішенням суду у цивільній справі за позивачем було визнано лише право на завершення приватизації, однак безпосереднього обов`язку оформити та видати йому свідоцтво про право власності на спірні кімнати на відповідача не покладено.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Розгляд справи по суті здійснюється з урахуванням надмірного навантаження в Харківському окружному адміністративному суді та днів перебування судді у відпустці у періоди з 06.07.2026 по 20.07.2026 та з 10.08.2026 по 23.08.2026.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом установлено такі обставини. 
До Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради через Центр надання адміністративних послуг надійшла 19.01.2024 заява ОСОБА_2 , яка діяла від імені наймача ОСОБА_3 на підставі довіреності, про приватизацію квартири АДРЕСА_1 . 
Розпорядженням Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 04.03.2024 №60-Ц зазначену квартиру було передано у приватну власність ОСОБА_3 та оформлено свідоцтво про право власності, реєстраційний номер № НОМЕР_1 .
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до прийняття Управлінням розпорядження від 04.03.2024 про передачу спірного житла у приватну власність та до фактичної видачі оформленого свідоцтва про право власності. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11.02.2025 у справі №642/6748/24, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації задоволено та визнано за ОСОБА_1 право на завершення приватизації квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25-31). 
ОСОБА_1 25.12.2025 звернувся до Управління із заявою, в якій, посилаючись на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11.02.2025 року у справі №642/6748/24, просив в порядку приватизації оформити та видати свідоцтво про право власності на кімнати № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 у будинку готельного типу по АДРЕСА_2 (а.с.13-17). 
З матеріалів справи також убачається, що відповідач листами від 08.08.2025 №6373 та від 09.09.2025 №7233 повідомляв представника позивача про направлення запитів до Юридичного департаменту Харківської міської ради (а.с.11, 12).
Представником позивача 27.04.2026 було направлено адвокатський запит щодо стану розгляду порушеного питання (а.с.18-19, 23). 
На вказаний адвокатський запит відповідачем листом від 04.05.2026 №4154 надано відповідь, в якій зазначено, що питання, викладене у запиті, потребує фахового аналізу щодо його вирішення у правовій площині. Інформація по суті буде надана після отримання відповіді із Юридичного департаменту Харківської міської ради (а.с.24).
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, перевіривши доводи позивача та заперечення відповідача, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Порядок та підстави приватизації державного житлового фонду визначається Законом України від 19.06.1992 № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» (у редакції від 25.07.2018) та деталізується Положенням «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (далі - Положення № 396, у редакції від 26.06.2018).
Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.
Відповідно до п. 1, 2, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
Пунктом 16 Положення № 396 установлено, що передача квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках кімнат у комунальних квартирах у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" оформляється свідоцтвом про право власності, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.
Згідно з пунктом 17 Положення № 396 громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.
Відповідно до ст. 345 Цивільного кодексу України (у редакції від 18.11.2025) фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. 
Отже, законодавством передбачено послідовну процедуру реалізації права на приватизацію, в межах якої орган приватизації на підставі відповідної заяви та поданих документів повинен здійснити необхідні адміністративні дії та прийняти відповідне рішення.
Судом установлено, що до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради через Центр надання адміністративних послуг надійшла 19.01.2024 заява ОСОБА_2 , яка діяла від імені наймача ОСОБА_3 на підставі довіреності, про приватизацію квартири АДРЕСА_1 . 
За доводами відповідача, розпорядженням Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 04.03.2024 №60-Ц зазначену квартиру було передано у приватну власність ОСОБА_3 та оформлено свідоцтво про право власності, реєстраційний номер № НОМЕР_1 .
Свідоцтво про право власності та технічний паспорт передані у Центр надання адміністративних послуг для видачі власнику. 
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до прийняття Управлінням розпорядження від 04.03.2024 про передачу спірного житла у приватну власність та до фактичної видачі оформленого свідоцтва про право власності, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). 
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Судом установлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11.02.2025 року у справі №642/6748/24, яке набрало законно сили, позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації задоволено та визнано за ОСОБА_1 право на завершення приватизації квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25-31). 
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. 
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Згідно з частиною першою статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Таким чином, після набрання законної сили рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11.02.2025 відповідач був зобов`язаний враховувати встановлені цим рішенням обставини та правовий статус позивача як особи, за якою визнано право на завершення приватизації спірного житла в порядку спадкування.
При цьому суд погоджується з відповідачем у тій частині, що поняття «право на завершення приватизації» та «оформлення і видача свідоцтва про право власності» не є юридично тотожними. Рішенням цивільного суду безпосередньо не було зобов`язано Управління видати ОСОБА_1 свідоцтво про право власності, а за позивачем визнано право на завершення процедури приватизації. 
Водночас зазначена обставина не свідчить про відсутність у відповідача обов`язку розглянути заяву позивача про реалізацію такого права та прийняти за результатами її розгляду відповідне рішення.
У постановах Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 554/8856/17 та від 11 квітня 2018 року у справі № 752/10477/15-ц викладено правовий висновок про те, що у тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, то після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Крім того, у разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. 
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24 лютого 2022 року у справі № 265/4940/20.
У постановах від 19.06.2023 у справі №295/2637/20 та від 01.11.2023 у справі №183/80/21 Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою переходу права вимоги до спадкоємців, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою. 
Як убачається з матеріалів справи, 25.12.2025 ОСОБА_1 звернувся до Управління із заявою, в якій, посилаючись на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11.02.2025 у справі № 642/6748/24, просив в порядку приватизації оформити та видати свідоцтво про право власності на кімнати № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 у будинку готельного типу по АДРЕСА_2 (а.с.13-17).
Отже, позивачем було реалізовано право на звернення до компетентного органу з питання завершення приватизації, а відповідач отримав заяву, предметом якої було фактичне продовження та завершення адміністративної процедури приватизації з урахуванням судового рішення, яким за позивачем встановлено відповідне право.
Разом з тим відповідачем за результатами розгляду заяви від 25.12.2025 не було прийнято рішення про її задоволення або про відмову в її задоволенні, не було прийнято рішення про залишення заяви без розгляду, а також не було повідомлено позивача про конкретні обставини, які перешкоджають завершенню процедури приватизації, із зазначенням відповідних норм законодавства.
Натомість із матеріалів справи вбачається, що відповідач листами від 08.08.2025 №6373 та від 09.09.2025 №7233 повідомляв представника позивача про направлення запитів до Юридичного департаменту Харківської міської ради, а на адвокатський запит від 27.04.2026 надав відповідь, яка, за доводами позивача, також не містила вирішення порушеного питання по суті. Зокрема, листом від 04.05.2026 №4154 надано відповідь, в якій зазначено, що питання, викладене у запиті, потребує фахового аналізу щодо його вирішення у правовій площині. Інформація по суті буде надана після отримання відповіді із Юридичного департаменту Харківської міської ради (а.с.24).
Відповідачем протягом розгляду справи не було надано до суду доказів надання відповіді по суті спірного питання. Матеріали справи таких даних не містять. 
Суд зазначає, що сам по собі факт направлення відповідачем внутрішніх запитів до іншого структурного підрозділу органу місцевого самоврядування не може вважатися належним розглядом заяви позивача та прийняттям за нею відповідного рішення.
Суб`єкт владних повноважень, отримавши заяву особи, яка звертається з питання, віднесеного до його компетенції, не може залишати таку заяву без остаточного вирішення протягом невизначеного строку, посилаючись на необхідність отримання додаткових роз`яснень або правової позиції іншого структурного підрозділу. 
Суд звертає увагу, що наведені обставини у їх сукупності свідчать про те, що у спірних правовідносинах мало місце не лише звернення спадкодавця із належно оформленою заявою про приватизацію, а й фактичне завершення органом приватизації процедури прийняттям позитивного рішення про передачу спірного житла у приватну власність та оформленням відповідного свідоцтва про право власності. Зокрема, Розпорядженням Управління комунального майна та приватизації від 04.03.2024 № 60-Ц квартиру № 900, 901 було вже передано у приватну власність ОСОБА_3 , а свідоцтво про право власності, реєстраційний номер № НОМЕР_1 , було оформлено та разом із технічним паспортом передано до Центру надання адміністративних послуг для видачі власнику, про що зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.84). 
Таким чином, на момент смерті ОСОБА_3 її воля на приватизацію спірного житла була належним чином реалізована, заява про приватизацію подана до компетентного органу, а самим органом приватизації прийнято позитивне рішення про передачу квартири у власність та оформлено правовстановлюючий документ. 
Єдиною обставиною, яка перешкодила фактичному отриманню спадкодавцем свідоцтва про право власності, стала її смерть 02.02.2024, тобто до дати прийняття розпорядження та фактичної видачі вже оформленого свідоцтва. 
Таким чином, ураховуючи, що процедура приватизації фактично була завершена самим органом приватизації, свідоцтво про право власності вже оформлено та передано до ЦНАП, а за позивачем судовим рішенням визнано право на завершення приватизації, відповідач не має правових підстав для подальшого невирішення питання. 
Водночас суд не підміняє відповідача у здійсненні його дискреційних повноважень та не визначає наперед зміст рішення, яке має бути прийнято за результатами розгляду заяви. Відповідач має самостійно визначити належний спосіб реалізації встановленого судом права з урахуванням чинного законодавства та наявних документів. 
Разом із тим дискреційні повноваження не означають можливості не розглядати заяву або безстроково відкладати її вирішення. За результатами розгляду відповідач зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення - про вчинення необхідних дій для завершення приватизації або про відмову за наявності передбачених законом підстав із зазначенням конкретних правових та фактичних обставин. 
Отже, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 25.12.2025 та прийняти за результатами її розгляду обґрунтоване і вмотивоване рішення.
При цьому такий розгляд заяви має бути здійснений з урахуванням встановлених у цій справі обставин та правової оцінки суду, а також з урахуванням рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11.02.2025 року у справі № 642/6748/24, яким за позивачем визнано право на завершення приватизації спірного житла в порядку спадкування.
Такий спосіб захисту відповідає принципу ефективності судового захисту, оскільки не підміняє відповідача у здійсненні його повноважень, водночас забезпечуючи реальну можливість позивача реалізувати право, яке вже встановлено судовим рішенням.
Таким чином, суд доходить висновку, що бездіяльність Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, яка полягає у нерозгляді по суті заяви ОСОБА_1 від 25.12.2025 щодо реалізації права на завершення приватизації кімнат АДРЕСА_1 , є протиправною. 
З огляду на викладене, з метою ефективного поновлення порушеного права позивача суд уважає необхідним зобов`язати відповідача розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 25.12.2025 та прийняти за результатами її розгляду відповідне обґрунтоване і вмотивоване рішення.
У задоволенні вимоги про безпосереднє зобов`язання відповідача оформити та видати ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на кімнати № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 слід відмовити, оскільки вирішення цього питання передбачає здійснення відповідачем передбаченої законодавством процедури та належить до його компетенції, а суд не може підміняти суб`єкта владних повноважень у прийнятті відповідного адміністративного рішення.
При цьому така відмова не означає заперечення права позивача на завершення приватизації, встановленого рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11.02.2025 року у справі №642/6748/24, а лише визначає належний спосіб його реалізації в адміністративному порядку.
З огляду на викладене вище, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (майдан Конституції, буд. 16, м. Харків, 61003, ЄДРПОУ 14095412) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, яка полягає у нерозгляді по суті заяви ОСОБА_1 від 25.12.2025 щодо реалізації права на завершення приватизації кімнат АДРЕСА_1 . 
Зобов`язати Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 25.12.2025 щодо реалізації права на завершення приватизації кімнат АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН