Справа № 555/1952/26
Номер провадження 2/555/1199/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

"15" вересня 2026 р. м.Березне
Березнівський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Собчука А.Ю.,
за участі секретаря судового засідання Стасюк І.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Березне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 260575 від 17 червня 2024 року.
Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 16 900 грн 80 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. заборгованість за основною сумою кредиту; 3 900 грн 80 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 000 грн 00 коп. заборгованість за комісією; 8 000 грн 00 коп. заборгованість за пенею.
Крім того, позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 662 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн 00 коп. 
Позов обґрунтовано тим, що 17 червня 2024 року між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 260575 від 17 червня 2024 року, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 4 000 грн 00 коп. строком на 90 днів, тобто до 14 вересня 2024 року.
ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» виконало свій обов`язок із надання кредиту, перерахувавши 17 червня 2024 року о 20 год. 02 хв. на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 4 000 грн 00 коп. 
У подальшому, 23 грудня 2024 року, між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 23122024/1 від 23 грудня 2024 року, за умовами якого ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 260575 від 17 червня 2024 року.
Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зазначив, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором про надання фінансового кредиту № 260575 від 17 червня 2024 року належним чином не виконала, кредит у визначений договором строк не повернула, проценти, комісію та інші передбачені договором платежі в повному обсязі не сплатила, унаслідок чого утворилась заборгованість, право вимоги якої перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Ухвалою суду від 18 серпня 2026 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не подав.
Судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи: на адресу його місця проживання було направлено рекомендоване поштове відправлення із судовою повісткою про день, час та місце судового засідання, а також розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання на офіційному вебсайті «Судова влада України».
Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.
При цьому відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення обставин, на які він посилається, як це передбачено ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Судом установлено, що індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту № 260575 від 17 червня 2024 року, укладена між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 , передбачає надання кредиту 4 000 грн 00 коп. строком на 90 днів, тобто до 14 вересня 2024 року. Пунктом 1.3 цього договору встановлено фіксовану процентну ставку 445,3 % річних, що становить 1,22 % за один день користування кредитом. Пунктом 1.4 визначено плату за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту у розмірі 25 % від суми кредиту, тобто 1 000 грн 00 коп. Кредит мав надаватися безготівково на платіжну картку, зазначену клієнтом.
Додаток № 1 від 17 червня 2024 року до договору про надання фінансового кредиту № 260575 від 17 червня 2024 року містить графік розрахунків та загальної вартості кредиту. За цим графіком загальна сума платежів становить 9 392 грн 00 коп., у тому числі 4 000 грн 00 коп. повернення суми кредиту, 4 392 грн 00 коп. процентів та 1 000 грн 00 коп. комісії; останній платіж встановлено на 14 вересня 2024 року.
Довідка ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» про ідентифікацію клієнта від 01 липня 2026 року, містить відомості, що ОСОБА_1 17 червня 2024 року була ідентифікована в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства; акцепт оферти для укладення Договору № 260575 здійснено одноразовим ідентифікатором KL2158, направленим 17 червня 2024 року о 20 год. 02 хв. 07 сек. на номер телефону, вказаний позичальником. У довідці також зазначено картку НОМЕР_1 .
Підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, містить платіжну інструкцію № A846675B383815CLY260575T2186183 та відомості про успішний переказ 17 червня 2024 року о 20 год. 02 хв. суми 4 000 грн 00 коп. на картку НОМЕР_1 . У цьому ж документі зазначено, що переказ здійснювався в межах договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-1 від 30 вересня 2020 року.
Наведені документи у взаємному зв`язку підтверджують укладення відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору № 260575 від 17 червня 2024 року електронним способом та фактичне отримання нею 4 000 грн 00 коп. кредитних коштів.
Розрахунок заборгованості за кредитним договором № 260575 від 17 червня 2024 року, відображає два платежі відповідача ОСОБА_1 : 980 грн 00 коп. 06 липня 2024 року та 40 грн 00 коп. 18 липня 2024 року, тобто загалом 1 020 грн 00 коп. 
Водночас ці платежі в розрахунку спрямовані до графи «Оплата (Відсотки по прострочці)». Наприкінці розрахункового періоду відображено 4 000 грн 00 коп. основного боргу, 3 900 грн 80 коп. «відсотків по кредиту», 8 000 грн 00 коп. «відсотків на прострочці», 0 грн 00 коп. пені та 1 000 грн 00 коп. комісії; загальний баланс - 16 900 грн 80 коп.
Суд звертає увагу на внутрішню невідповідність доказів щодо правової природи 8 000 грн 00 коп.: у розрахунку заборгованості за кредитним договором № 260575 від 17 червня 2024 року ця сума обліковується як «відсотки на прострочці», тоді як у витягу із додатку № 1 до договору факторингу № 23122024/1 від 23 грудня 2024 року та в позовній заяві, та сама сума визначена як пеня. Окремої погодженої сторонами процентної ставки «на прострочці» у кредитному договорі № 260575 від 17 червня 2024 року не встановлено. Натомість пункт 5.3 договору передбачає саме пеню у розмірі 25 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.
Договір факторингу № 23122024/1 від 23 грудня 2024 року укладено між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» як фактором та ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» як клієнтом. За його умовами клієнт відступає фактору права вимоги, включені до відповідного Реєстру прав вимог, а перехід прав вимоги відбувається з моменту підписання сторонами такого реєстру.
Витяг із Додатку № 1 до Договору факторингу № 23122024/1 від 23 грудня 2024 року, підписаний ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» і містить запис щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , Кредитного договору № 260575 від 17 червня 2024 року, із загальною сумою заборгованості 16 900 грн 80 коп., у тому числі 4 000 грн 00 коп. основного боргу, 3 900 грн 80 коп. процентів, 1 000 грн 00 коп. комісії та 8 000 грн 00 коп. пені.
Отже, подані договір факторингу № 23122024/1 від 23 грудня 2024 року та витяг із додатку № 1 до нього підтверджують включення права вимоги за кредитним договором № 260575 від 17 червня 2024 року до предмета відступлення. 
Водночас новий кредитор відповідно до статті 514 ЦК України набуває лише ті права та в тому обсязі, які реально існували у первісного кредитора на момент переходу права вимоги.
Довідка АТ «ПУМБ» від 27 травня 2026 року, підтверджує наявність у ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» гривневого рахунку IBAN НОМЕР_3 , відкритого 22 серпня 2022 року, який позивач зазначає як рахунок для зарахування присуджених коштів.
Відповідно до статей 11, 509, 525, 526, 530, 610, 611, 629 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а його порушення тягне наслідки, встановлені договором або законом.
За статтями 1048, 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у встановленому договором розмірі, а позичальник - повернути кредит і сплатити проценти у погодженому сторонами порядку та розмірі.
Статті 205, 207, 639 ЦК України у взаємозв`язку зі статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» допускають укладення правочину в електронній формі та його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Документи у справі підтверджують застосування відповідачем одноразового ідентифікатора KL2158, а тому сам по собі електронний спосіб укладення договору не спростовує його письмової форми та обов`язковості.
Відповідно до статей 512, 514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений унаслідок відступлення права вимоги; до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не припиняє самого зобов`язання та не позбавляє нового кредитора права на судовий захист, але боржник має право враховувати виконання, здійснене належному кредиторові відповідно до закону.
Щодо вимоги про стягнення основної суми кредиту та процентів за користування кредитом
Факт надання ОСОБА_1 4 000 грн 00 коп. кредитних коштів підтверджено індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № 260575 від 17 червня 2024 року, додатком № 1 від 17 червня 2024 року до цього договору, довідкою ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» про ідентифікацію клієнта від 01 липня 2026 року, та підтвердженням ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, яке містить платіжну інструкцію № A846675B383815CLY260575T2186183 про переказ 17 червня 2024 року о 20 год. 02 хв. 4 000 грн 00 коп. на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
Відповідач ОСОБА_1 доказів повернення основної суми кредиту суду не надала. З урахуванням установлених обставин та меж заявлених позовних вимог вимога про стягнення 4 000 грн 00 коп. основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Пунктом 1.3 індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 260575 від 17 червня 2024 року встановлено фіксовану процентну ставку 1,22 % за один день користування кредитом. Кредит надано на 90 днів - до 14 вересня 2024 року включно. Додатком № 1 від 17 червня 2024 року до цього договору первісно передбачено 4 392 грн 00 коп. процентів за весь строк кредитування.
Разом із тим позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у цій справі заявив до стягнення не 4 392 грн 00 коп., передбачених первісним графіком, а 3 900 грн 80 коп. процентів. Суд вирішує справу в межах заявлених вимог відповідно до статті 13 ЦПК України, тому вихід за межі заявленої суми процентів є недопустимим.
Частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX встановлювалися перехідні максимальні ставки: 2,5 % протягом перших 120 днів та 1,5 % протягом наступних 120 днів. З урахуванням правила статті 253 ЦК України про початок перебігу строку з наступного дня після відповідної календарної дати, граничний розмір 1,5 % діяв до 20 серпня 2024 року включно, а з 21 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки становив 1 %.
Отже, у межах погодженого сторонами строку кредитування максимально допустимий розмір процентів, виходячи із договірної ставки 1,22 % з 17 червня 2024 року по 20 серпня 2024 року включно (65 днів) та законодавчого обмеження 1 % з 21 серпня 2024 року по 14 вересня 2024 року включно (25 днів), становить 4 172 грн 00 коп.: 4 000 грн ? 1,22 % ? 65 днів = 3 172 грн 00 коп.; 4 000 грн ? 1 % ? 25 днів = 1 000 грн 00 коп.
Суд враховує, що в розрахунку заборгованості за кредитним договором № 260575 від 17 червня 2024 року, окрема дата складення якого не зазначена, кредитор фактично змінив ставку нарахування з 20 серпня 2024 року та продовжив нарахування процентів до 15 вересня 2024 року включно. Така методика не відповідає наведеному вище визначенню меж перехідного періоду та строку кредитування. 
Водночас кінцево заявлена позивачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» сума процентів - 3 900 грн 80 коп. - не перевищує 4 172 грн 00 коп. процентів, які могли бути нараховані в межах строку договору з урахуванням законодавчого обмеження, а тому підстав для додаткового зменшення саме заявленої суми процентів через зазначені технічні похибки розрахунку немає.
Разом із тим той самий розрахунок заборгованості за кредитним договором № 260575 від 17 червня 2024 року відображає два фактичні платежі відповідача: 980 грн 00 коп. від 06 липня 2024 року та 40 грн 00 коп. від 18 липня 2024 року, усього 1 020 грн 00 коп. Кредитор зарахував ці платежі в рахунок так званих «відсотків на прострочці».
Частина перша статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» імперативно визначає черговість погашення вимог у разі недостатності здійсненого платежу: у першу чергу погашаються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти; у другу - сума кредиту та проценти; у третю - неустойка та інші платежі за договором. 
На дати внесення відповідачем ОСОБА_1 980 грн 00 коп. та 40 грн 00 коп. за графіком розрахунків, який є додатком № 1 від 17 червня 2024 року, основна сума кредиту до повернення ще не настала, тоді як наявними були вимоги зі сплати процентів. Отже, здійснені відповідачем платежі у загальному розмірі 1 020 грн 00 коп. підлягають зарахуванню в рахунок процентів, а не платежів, пов`язаних із простроченням.
Таким чином, із заявлених позивачем ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 3 900 грн 80 коп. процентів підлягає стягненню 2 880 грн 80 коп. (3 900 грн 80 коп. - 1 020 грн 00 коп.). Вимога про стягнення основної суми кредиту підлягає задоволенню в розмірі 4 000 грн 00 коп.
Щодо вимоги про стягнення комісії у розмірі 1 000 грн 00 коп.
Пунктом 1.4 індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 260575 від 17 червня 2024 року передбачено, що за послуги з надання, обслуговування і повернення кредиту, у тому числі комісію за обслуговування кредитної заборгованості, надання інформації, довідок, пов`язаних із наданням та обслуговуванням кредиту, а також юридичне оформлення, клієнт сплачує 25 % від суми кредиту, тобто 1 000 грн 00 коп.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, безоплатно повідомляє інформацію про поточний розмір заборгованості, повернуту суму кредиту, належні до сплати платежі та іншу передбачену законом інформацію. Частина п`ята статті 12 цього Закону визначає нікчемними умови договору, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 зазначила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може стягуватися лише за конкретні додаткові послуги, які не зобов`язаний безоплатно надавати кредитодавець, тоді як умова про платність інформації щодо стану кредитної заборгованості, яка має надаватися безоплатно, є нікчемною. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 виходила з того, що за відсутності належного визначення та доказів конкретних додаткових чи супутніх послуг умови про щомісячну або одноразову комісію за обслуговування кредиту не підлягають застосуванню.
У пункті 1.4 спірного договору єдиною сумою об`єднано плату як за саме надання та повернення кредиту, так і за його обслуговування, надання інформації, довідок та юридичне оформлення. Конкретний перелік окремих додаткових чи супутніх послуг, які відповідач фактично замовила понад обов`язковий обсяг обслуговування, вартість кожної такої послуги та докази їх фактичного надання матеріалами справи не підтверджені. За таких обставин вимога про стягнення 1 000 грн 00 коп. комісії не ґрунтується на належно визначеній платній послузі та задоволенню не підлягає.
Щодо вимоги про стягнення 8 000 грн 00 коп. пені
Пунктом 5.3 Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 260575 від 17 червня 2024 року передбачено, що у разі неповернення кредиту в установлений строк клієнт сплачує пеню у розмірі 25 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення. Водночас розрахунок заборгованості за кредитним договором № 260575 від 17 червня 2024 року обліковує 8 000 грн 00 коп. як «відсотки на прострочці», тоді як витяг із додатку № 1 до договору факторингу № 23122024/1 від 23 грудня 2024 року та позовна заява від 15 серпня 2026 року, визначають цю саму суму як пеню.
Окремої погодженої сторонами процентної ставки за користування кредитом після настання прострочення договір не містить. Тому 8 000 грн 00 коп., нараховані виключно у зв`язку з простроченням та в розмірі, що відповідає передбаченій пунктом 5.3 договору санкції, за своєю правовою природою є неустойкою, незалежно від технічної назви графи в односторонньому розрахунку кредитора.
Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що в період дії в Україні воєнного або надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення чи скасування позичальник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитом (позикою) звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення; неустойка та інші платежі, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання відповідних договорів, підлягають списанню кредитодавцем.
Верховний Суд у постановах від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 та від 12 лютого 2025 року у справі № 758/5318/23 підтвердив застосування пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України до кредитних зобов`язань. Оскільки вся заявлена пеня нарахована за прострочення, що виникло у 2024 році, тобто під час дії воєнного стану, правові підстави для її стягнення відсутні. Отже, у задоволенні вимоги про стягнення 8 000 грн 00 коп. пені слід відмовити повністю.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Із заявлених 16 900 грн 80 коп. кредитної заборгованості з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню 6 880 грн 80 коп., з яких: 4 000 грн 00 коп. - основний борг та 2 880 грн 80 коп. - проценти за користування кредитом. У стягненні 1 000 грн 00 коп. комісії, 8 000 грн 00 коп. пені та 1 020 грн 00 коп. процентів, погашених здійсненими відповідачем платежами, слід відмовити.
Щодо судових витрат
Сплату судового збору підтверджено платіжною інструкцією в національній валюті № 260575 від 30 червня 2026 року на суму 2 662 грн 40 коп. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частка задоволених майнових вимог становить 40,7129 % (6 880,80 грн / 16 900,80 грн), тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 083 грн 94 коп. судового збору.
Витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн 00 коп. підтверджені договором № 42649746/02 про надання правової допомоги від 01 червня 2026 року, додатковою угодою № 260575 від 21 липня 2026 року до договору № 42649746/02 від 01 червня 2026 року, актом надання послуг № 260575 на підтвердження факту надання правової допомоги від 21 липня 2026 року та детальним описом робіт (наданих послуг) від 21 липня 2026 року. 
З урахуванням часткового задоволення позову та частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню 2 442 грн 77 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Загальна сума судових витрат, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», становить 3 526 грн 71 коп., з яких 1 083 грн 94 коп. судового збору та 2 442 грн 77 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Інших фактичних даних, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 205, 207, 253, 509, 512, 514, 516, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 629, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України, пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 8, 11, 12, 19, 21 та пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд - 
В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 260575 від 17 червня 2024 року у розмірі 6 880 (шість тисяч вісімсот вісімдесят) грн 80 коп., з яких: 4 000 (чотири тисячі) грн 00 коп. - заборгованість за основною сумою кредиту; 2 880 (дві тисячі вісімсот вісімдесят) грн 80 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом.
У задоволенні позовних вимог про стягнення 1 000 (однієї тисячі) грн 00 коп. комісії, 8 000 (восьми тисяч) грн 00 коп. пені та в іншій частині вимог про стягнення процентів - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» 1 083 (одну тисячу вісімдесят три) грн 94 коп. судового збору та 2 442 (дві тисячі чотириста сорок дві) грн 77 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 3 526 (три тисячі п`ятсот двадцять шість) грн 71 коп. судових витрат.
У решті вимог про розподіл судових витрат - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Березнівським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, установлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 42649746, адреса для листування: 07406, Київська область, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1, телефон: НОМЕР_4 ; рахунок IBAN НОМЕР_3 в АТ «ПУМБ», МФО 334851. 
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

 Суддя А.Ю. Собчук