Є.у.н.с.512/522/26
Провадження №2/512/251/26 
с-ще Саврань
"09" липня 2026 р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя Савранського районного суду Одеської області Брюховецький О.Ю., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Сектору поліцейської діяльності № 2 відділу поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частино 3 статті 154 КУпАП,  
ВСТАНОВИВ:
24.06.2026 до Савранського районного суду Одеської області надійшли матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_1 , яка згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 180106 від 27.05.2026, притягається до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 154 КУпАП 
Опис обставин, установлених під час розгляду справи.
28.04.2026 ОСОБА_1 біля 16 години 10 хвилин в по АДРЕСА_1 порушила правила утримання домашньої тварини, внаслідок чого належна їй собака вкусила ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим причинила шкоду його здоров`ю чим вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 154 КУпАП.
09.07.2026 ОСОБА_1 подала до канцелярії суду заяву в якій вона визнала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення та просила справу розглянути без його участі (а.с.15).
Як встановлено частиною 1 статті 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги, що відповідно до частини 2 цієї статті зазначене адміністративне правопорушення не відноситься до правопорушення, де обов`язковою є присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ураховуючи заяву ОСОБА_1 суддя розглядає справу без її участі.
Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та іншими документами.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та підтверджується наступними доказами.
З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається що 28.04.2026 близько 18 години 10 хвилин він повертався додому з магазину та проходив біля дитячої площадки в АДРЕСА_1 та з домогосподарства ОСОБА_1 вибіг собака породи вівчарка та вкусила його за праву ногу, а також вкусила ОСОБА_3 (а.с.6).
Таким чином ОСОБА_1 скоїла адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність, відповідно до статті 154 частини 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до санкції статті 154 частини 3 КпАП України, утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також не прибирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях). Дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.
Статтею 4 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (далі - Закон), сфера дії якого поширюється на відносини, що виникають у зв`язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб, встановлені основні принципи захисту тварин від жорстокого поводження, а саме поводження з тваринами ґрунтується на таких принципах, як утримання і поводження з домашніми тваринами без мети заподіяння шкоди як оточуючим, так і самій тварині.
Відповідно до положень ст. 9 цього Закону особи, які утримують домашніх тварин, мають право з`являтися з ними поза місцями їх постійного утримання (супроводжувати їх). Особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.
Статтею 12 Закону визначено особливості права власності та інших речових прав на тварин, зокрема передбачено, що шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.
Таким чином, ОСОБА_1 , як власник собаки, зобов`язана була не допустити її самовигулу, стежити за тим, щоб вона не спричинила шкоди здоров`ю та майну інших осіб.
Аналізуючи наведені докази та дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до переконання в доведенні винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, тобто утримання незареєстрованої собаки, що спричинило заподіяння шкоду здоров`я.
Обставин, які відповідно до статей 34, 35 КУпАП пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчинене адміністративне правопорушення, суд не вбачає.
Вирішуючи питання щодо застосування конфіскації тварини, як це передбачено санкцією ч. 3 ст. 154 КУпАП, суддя виходив з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 КУпАП, конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду.
Статтею 265-5 КУпАП встановлено, що за наявності підстав вважати, що власником тварини вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тварини, особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративні правопорушення відповідно до статей 88-1, 89 та 154 цього Кодексу, тимчасово вилучає тварину до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Про тимчасове вилучення тварини складається протокол або робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.
Порядок тимчасового вилучення тварини визначається Кабінетом Міністрів України.
До тимчасового вилучення тварини застосовуються положення цього Кодексу щодо тимчасового вилучення речей та документів з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею.
При цьому у відповідності до Порядку тимчасового вилучення тварин у справах про адміністративні правопорушення, затвердженого Постановою КМУ від 08.09.2023 року № 1010, тимчасове вилучення тварини здійснюється не пізніше наступного дня після виявлення адміністративного правопорушення.
Уповноважена особа що складає протокол про тимчасове вилучення тварини за формою згідно з додатком 1 або робить запис у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначає біологічний вид, породу, приблизний вік, стать, зовнішній вигляд та інші індивідуалізуючі ознаки вилученої тварини.
Проте з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВБА № 180106 вбачається, що старшим лейтенантом поліції ПОГ сектору поліцейської діяльності №2 відділу поліції №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області Гловаком І.В. особистий огляд речей відповідно до статті 264 КУпАП, що були у громадянки ОСОБА_1 не проводився та згідно зі статтею 264 КУпАП будь-які виявлені речі для тимчасового зберігання - «не вилучались» (а. с. 2), тобто протокол про тимчасове вилучення тварини ним не складався. Крім того, останнім не вказано біологічний вид, приблизний вік, стать, зовнішній вигляд та інші індивідуалізуючі ознаки тварини, що в свою чергу позбавляє суд можливості правильно ідентифікувати тварину з-поміж інших тварин такої породи, та відповідно застосувати такий вид покарання, як конфіскація, а також в подальшому унеможливлює виконання рішення суду. Відсутність цих відомостей позбавляє суд можливості вирішити питання щодо конфіскації цієї тварини.
Суддя, з урахуванням викладеного, при визначенні виду адміністративного стягнення, що підлягає накладенню на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини, визнання вини, з метою виховання цієї особи в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 так і іншими особами, вважає за необхідне накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу без конфіскації тварини.
Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також статті 40-1 КУпАП у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 23, 33, пунктом 1 частини 1 статті 34, 40-1, статтею 173, статтями 283-285, 294 КУпАП, частиною 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суддя, –

ПОСТАНОВИВ:

 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючу, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 154 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700,00 (тисяча сімсот) гривень, без конфіскації тварини.
Приписами частини 1 статті 307 КУпАП встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Частиною 1 та частиною 2 статті 308 КУпАП встановлено, що у разі несплати правопорушником штрафу у встановлений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу. 
Стягнення проводити на рахунок №UА348999980313080106000015714, назва рахунку: Савранська селищна ТГ, КОД КДБ - 21081100, отримувач ГУК в Одеській області /смт. Саврань/21081100/, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), ЄДРПОУ - 37607526, призначення платежу адміністративний штраф. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп на розрахунковий рахунок №UА908999980313111256000026001, КЕКД 22030106, отримувач – ГУК у м.Києві /м.Київ/, банк отримувач Казначейство України (ЕАП), ЄДРПОУ 37993783, призначення платежу – судовий збір у справах про адміністративне правопорушення.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. 
Постанова підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.

Суддя: О.Ю. Брюховецький