Виноградівський районний суд Закарпатської області 
_______________________________________________________________________________________________  Справа № 299/1993/26
Номер провадження 2/299/970/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
15.07.2026 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Кашуба А.В., секретар судового засідання Чернянчук К.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у залі суду в м.Виноградів цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, 

В С Т А Н О В И В :
01.05.2026 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду із вказаним позовом. 
Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за Договором №0986061760 від 05.06.2020 у розмірі 80132,50 грн, з яких 7000 грн заборгованості за основною сумою боргу, 73132,50 грн заборгованість за процентами.
Вимоги позову обґрунтовано тим, що 05.06.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір №0986061760 про надання позики, яким передбачено всі істотні умови: розмір кредиту, строк кредитування, проценти за користування кредитом, тощо. Договір укладено у електронній формі шляхом підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором), в якості аналога власноручного підпису Позичальника. Кредит надається у виді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 тисяч грн. Строк дії Договору 36 календарних місяців з дня його підписання. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами. Невідємною частиною договору є Правила, з якими ознайомився позичальник. 
Кредитодавець виконав свої зобов`язання та надав кредит. Відповідач не виконав зобов`язання за договором кредиту – не повернув основну суму боргу, не сплатив проценти за користування кредитом. 
18.10.2021 між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №18-10/21, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набув право вимоги за кредитним договором №0986061760.
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення прав грошових вимог, за яким відступлено право грошової вимоги за договором №0986061760. 
Позивач стверджує, що станом на день формування заяви заборгованість за Договором позики складає 135135,00 грн, з яких 7000 грн заборгованості за тілом кредиту, 55247,50 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, що нараховані на дату відступлення права вимоги, 72887,50 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, що нараховані з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості. 
Проте позивач, за принципом розумності, співмірності і пропорційності, просить суд стягнути заборгованість у розмірі 80132,50 грн, з яких 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 73132,50 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 
Позивач заявив про понесення судових витрат на сплату судового збору у сумі 2662,40 грн та витрат на правничу допомогу у сумі 25000 грн.
На виконання Ухвали суду про витребування доказів за клопотанням позивача АТ КБ Приватбанк наддав суду офіційну інформацію та документи.
Відзив не подано.
Позивач у позовній заяві клопотав розглядати справу без участі його представника, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач не з`явився в судове засідання, вважається таким, що належним чином своєчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив, клопотань не надходило. Судова повістка, направлена за адресою реєстрації місця проживання відповідача, повернута без вручення через відсутність адресата за вказаною адресою. Відзив не подано. Тому, відповідно до порядку, встановленого ст.ст. 280-282 ЦПК України суд, враховуючи, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, провів заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вирішив наступне. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за Договором про надання коштів у кредит одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Суд встановив, що 05.06.2020 ТОВ «Інфінанс» та відповідач ОСОБА_1 у електронній формі уклали Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0986061760. 
Встановлено, що Договір укладено у електронній формі, підписано позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора. 
Договір укладено про те, що Товариство надає Позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме: кошти на умовах фінансового кредиту (надалі по тексту «кредит») для власних потреб на умовах цього Договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» (надалі – Правила), які є невід`ємною частиною Договору, а Позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами. 1.2. Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору – 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.
Відповідно до пункту 1.5.Договору, загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 гривень. 1.6. В рамках дії даного Договору Сторони погодили наступні загальні умови, а саме: До умов даного Договору застосовуються фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом Договору та Правилами. Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) 30 календарних днів. Діючий ліміт (сума) кредиту (в національній валюті) 20 000,00 гривень. Максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості - 1,75 %.
Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються Сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору – при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Відсотки за користування поточним кредитом (траншем) нараховується за один календарний день від фактичної суми грошових коштів, які Позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках наданого кредиту (траншу) в день такого нарахування.
Відповідно до пункту 1.7. Договору, протягом 36 календарних місяців з дня укладення Договору Позичальнику надається право користуватися діючим лімітом кредиту, які Позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках надання кредиту на умовах Договору та Правил. 1.8. У відповідності до вимог чинного законодавства графік платежів не надається. 1.9. Дія цього Договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії Договору жодна із Сторін письмово не повідомила іншу Сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії Договору.
Суд встановив, що 25 липня 2020 року ОСОБА_1 подав ТОВ «Інфінанс» Заяву-Анкету на отримання кредиту у сумі 7000 грн на строк 30 днів, де вказав реквізити банківської картки як спосіб отримання кредиту - 5168742237890367. ТОВ «Інфінанс» у свою чергу звернулося до ОСОБА_1 із офертою про надання 6 траншу кредиту згідно Заявки-анкети №2628696570 від 25.07.2020 в рамках Договору надання позики №0986061760 від 05.06.2020. Того ж дня ОСОБА_1 акцептував оферту про надання 6 траншу у сумі 7000 грн на строк 30 днів зі сплатою процентів за користування траншем у розмірі 1,75% за один день користування кредитом. Суду не надано Додатку №3 та Додатку №4 до Договору, про які йдеться у пункті 1.2. Договору, і у яких може бути визначено строк користування наступними за першим траншами, відмінний від того строку кредитування, який зазначений у інших документах, які є частиною договору.
Сукупність наданих позивачем доказів є достатньою для підтвердження тієї обставини, що на підставі Договору надання позики №0986061760 від 05.06.2020, за яким сторони договору домовились про надання позики у виді кредитної лінії, сторони цього Договору домовились про передачу позичальнику шостого траншу на таких умовах: 7000 грн на строк 30 днів зі сплатою процентів за користування траншем у розмірі 1,75% за один день користування кредитом.
Відповідно до пункту 3.5. Договору, сторони окремо погодили, що у випадку користування Позичальником Кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п.1.15 Договору або додатковими угодами між Сторонами, зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування Кредитом (траншем). Крім того, відповідно до змісту ПРАВИЛ НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ, В ТОМУ ЧИСЛІ І НА УМОВАХ ФІНАНСОВОГО КРЕДИТУ ЗА УМОВАМИ ПРОГРАМИ «MoneyBOOM» (пункт 7. 7.1.), відсотки за користування поточною сумою Фінансового кредиту нараховуються на суму Фінансового кредиту з дня отримання включно та по день фактичного повернення включно. Сторони окремо погодили, що у випадку прострочення виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту/траншу у строк користування кредитом/траншем, обумовлений у Договорі, відсотки за користування кредитом нараховуються по дату фактичного повернення кредиту/траншу у повному обсязі.
Виконання кредитодавцем обов`язку передати грошові кошти у кредит у сумі 7000 грн підтверджено копією інформаційної довідки сервісу онлайн платежів «iPay.ua» від 09.09.2025, за якою відповідно до договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 2020-07-25 15:06 на суму 7000.00 грн, маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 61622733, призначення платежу: Зачисление 7000.00 грн на карту НОМЕР_1 .
Крім того, за змістом офіційної інформації та документів, наданих АТ КБ «Приватбанк» на виконання Ухвали суду про витребування доказів за клопотанням позивача, на ім`я ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 . За змістом Виписки по рахунку 25.07.2020 на карту було зараховано переказ у сумі 7000 грн.

Зі слів позивача, відповідач не виконав зобов`язання за договором (повернення кредиту, сплата процентів). На день формування заяви заборгованість за Договором позики розрахована у сумі 135135,00 грн, з яких 7000 грн заборгованості за тілом кредиту, 55247,50 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, що нараховані на дату відступлення права вимоги, 72887,50 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, що нараховані з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості. 
Проте позивач, за принципом розумності, співмірності і пропорційності, просить суд стягнути заборгованість у розмірі 80132,50 грн, з яких 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 73132,50 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. 

Суд встановив, що 18.10.2021 між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №18-10/21, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» набув право вимоги за кредитним договором №0986061760 (номер боржника у реєстрі боржників - 1063).
10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір №10-01/2023 про відступлення прав грошових вимог, за яким відступлено право грошової вимоги за договором №0986061760 (номер боржника у реєстрі боржників - 3155). 
Подані на підтвердження цих обставин докази є належними та допустимими, їх достовірність не викликала у суду обґрунтованих сумнівів, а у своїй сукупності вони є достатніми для підтвердження тієї обставини, що до Позивача ТОВ «Коллект Центр» перейшло право вимоги за Договором №0986061760 від 05.06.2020. 

Тому, позов у частині грошової вимоги про стягнення тіла кредиту є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо процентів за користування кредитом, що нараховані поза межами тридцяти денного строку кредитування.

За змістом розрахунку заборгованості за Договором, що виконаний первісним кредитором ТОВ «Інфінанс», 25.07.2020 позичальник отримав шостий транш у сумі 7000 грн, за користування яким нараховувалися проценти за користування траншем у сумі 122,50 грн за кожен день користування впродовж тридцяти днів і далі впродовж 419 днів аж до 18.10.2021, коли було відступлено право вимоги.
419 днів (період із 25.08.2020 по 18.10.2021), за які нараховано проценти за користування траншем, позначені у розрахунку як «дні прострочення».
Питання про правомірність нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування вже розглядалося Великою Палатою Верховного суду.
Велика Палата Верховного Суду 5 квітня 2023 року розглянула справу №910/4518/16, передану їй КГС ВС для вирішення виключної правової проблеми 
Правовий висновок за результатами розгляду справи: У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.
Так, Велика Палата Верховного Суду наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.
За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на аналогічне правове регулювання можливості стягнення процентів поза межами встановленого договором строку повернення вкладу в спорах, в яких банки, на порушення умов договору банківського вкладу, не повертають вкладникам банківські вклади та нараховані за ними проценти. Проценти за банківським вкладом нараховуються лише в межах строку, визначеного у договорі банківського вкладу, тобто за правомірне користування цими коштами. Інакше кажучи, так само як банк не може нараховувати проценти за користування позичальником кредитом після спливу визначеного у договорі строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 444/9519/12), так само і вкладник за договором банківського вкладу після закінчення строку, на який зроблений вклад, позбавлений права вимагати стягнення процентів за правомірне користування банком цими коштами.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів.

Суд проаналізував умови договору щодо нарахування процентів за користування кредитом після закінчення тридцятиденного строку надання чергового траншу та з`ясував, що Правила надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною Договору, встановлюють, що у випадку прострочення виконання позичальником зобов`язання щодо повернення кредиту/траншу продовжують нараховуватися «відсотки за користування кредитом/траншем» до дати фактичного повернення кредиту/траншу у повному обсязі. І такі дійсно нараховані згідно розрахунку заборгованості як відсотки за користування траншем за за 419 днів прострочення, а не як міра відповідальності позичальника.
Відповідно до пункту 3.5. Договору, сторони окремо погодили, що у випадку користування Позичальником Кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п.1.15 Договору або додатковими угодами між Сторонами, зобов`язання Позичальника за цим Договором продовжуються на весь період фактичного користування Кредитом (траншем). 
Тобто, і за умовами у тексті Договору проценти за користування кредитом після закінчення тридцятиденного строку користування шостим траншем нараховувалися як плата за користування шостим траншем, а не як міра відповідальності позичальника.
При цьому суд врахував, що у справі нема доказів про виконання сторонами Договору умов пролонгації строку кредитування шостим траншем. Такі умови пролонгації передбачені Договором. На підтвердження відсутності факту пролонгації строку кредитування шостим траншем слугує також зміст Розрахунку заборгованості, виконаного первісним кредитором. За змістом цього документу наступні 419 днів після перших тридцяти днів користування шостим траншем позначені як «прострочені», а не як пролонгований строк користування шостим траншем. 
Тому, суд вважає нарахування процентів за користування шостим траншем поза межами тридцятиденного строку кредитування неправомірним. 
Первісний кредитор нараховував проценти за користування шостим траншем до 18.10.2021 у загальній сумі 55245,53 грн (у тому числі 3675 грн за тридцять днів і решта за 419 днів прострочення).
Другий кредитор ТОВ «Вердикт Капітал» нарахував проценти за користування кредитом за період із 18.10.2021 до 09.01.2023 на суму 55002,50 грн.
Третій кредитор ТОВ «Коллект Центр» нарахував проценти за користування кредитом за період із 10.01.2023 по 04.06.2023 на суму 17885 грн.
Всього нараховано 128133,03 грн заборгованості за процентами за користування шостим траншем.
Позивач ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути 73132,50 грн заборгованості за процентами за користування кредитом.
Проте, позов у частині вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування шостим траншем, нарахованими поза межами тридцятиденного строку користування шостим траншем задоволенню не підлягає з наведених вище міркувань. З відповідача слід стягнути проценти за користування шостим траншем, нараховані у розмірі 122,50 грн за день за період із 26.07.2020 по 24.08.2020 включно (30 днів), що становить 3675 грн.

У зв`язку із частковим задоволенням позову судові витрати позивача слід стягнути із відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
За подання позовної заяви майнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Позов задоволено на 13,32%. З відповідача на користь позивача слід стягнути 354,63 грн судових витрат позивача на сплату судового збору.
Позивач заявив про понесення витрат на правничу допомогу у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн, на підтвердження яких подав: Договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, Тарифи на правничі послуги, Заявка на надання юридичної допомоги №1065 №02.03.2026 по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 по договору №0986061760, за якою погоджено надання послуг у виді надання усної консультації (дві години), складання позовної заяви (шість годин), письмове консультація (одна година) на загальну суму 25000 грн, Витяг з Акту №20 про надання юридичної допомоги від 31.03.2026 про погодження надання правових послуг щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , договір №0986061760, вартість послуг 25000 грн. Відповідно до пункту 4.2 Договору про надання правової допомоги, Клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги після надання адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати.
Проте, розмір витрат на оплату правових послуг є явно неспівмірним із складністю справи, ціною позову. Справа є незначної складності та розглядалася у спрощеному позовному провадженні. Адвокат має договір на тривале представництво інтересів позивача, у тому числі у справах про стягнення заборгованості за кредитними угодами, а тому виконані адвокатом роботи та надані послуги є напрацьованими та шаблонними, що значно скорочує витрати часу та обсяг робіт. Тривалість складання позовної заяви (шість годин) є неспівмірною зі складністю справи. Вимоги частини 4 ст.137 ЦПК України не дотримано. Тому суд на підставі ч.3 ст.141 ЦПК України вирішив зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та визначити до відшкодування 3000 грн витрат позивача на правничу допомогу.
На підставі викладеного, згідно ст.ст.19, 27, 83, 141, 175, 274-275 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позов задоволити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором №0986061760 від 05.06.2020 у загальному розмірі 10675 грн (десять тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень), з яких – 7000 грн заборгованості за основною сумою боргу, 3675 грн заборгованості за процентами за користування кредитом, та судові витрати позивача у розмірі 3354,63 грн (три тисячі триста п`ятдесят чотири гривні 63 коп).
У задоволенні вимог позову у іншій частині – відмовити. 

Відповідач може подати до суду, який розглянув справу, заяву про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 360 днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду або протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому копії ухвали суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», ЄДРПОУ 44276926, адреса місцезнаходження 01133, м.Київ, вул.Мечнікова, буд.3, офіс 306;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 . 
Головуючий	  Кашуба А. В.