Справа №335/5488/25
2-а/760/269/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Букіної О.М.,
при секретарі - Пилипенко Д.М.,
розглянувши в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнанна протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
ВСТАНОВИВ:
У червні 2025 року позивач звернувся до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 4695879 від 10.05.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до вищевказаної постанови він, ОСОБА_1 , 10.05.2025 о 10:42 год. рухався нібито зі швидкістю 78 км/год по Прибережній магістралі у м. Запоріжжі, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Позивач наголошує на тому, що вказана постанова була винесена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки останній вважає, що не вчиняв інкриміноване йому адміністративне правопорушення, а з фотографії, створеної за допомогою лазерного вимірювача швидкості не можливо встановити водія зафіксованого на ній транспортного засобу та номерного знаку автомобіля.
Крім цього, винесена постанова стосується вимірювання швидкості приладом TruCAM, при цьому вимірювання відбувалось у ручному режимі, тобто без належного закріплення (розміщення), що не відповідає вимогам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Враховуючи вищевикладене, а також те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, останній просить суд скасувати винесену відносно нього оскаржувану постанову.
06.06.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Стеценко А.В.
Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2025 дану адміністративну справу було передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.
10.07.2025 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків з підстав пропуску встановленого законодавством строку на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення.
28.07.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач зазначив, що пропустив встановлений законодавством строк для звернення до суду для оскарження винесеної відносно нього постанови, оскільки не був обізнаний про наявність такої постанови та дізнався про її існування лише після звернення до Управління патрульної поліції у Запорізькій області зі скаргою. І лише після того, як позивач отримав з управління відповідь про відмову у задоволенні скарги на винесену постанову, останній звернувся з даним позовом до суду. У зв`язку з викладеним просить суд поновити пропущений строк для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 29.08.2025 судом відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.
Суд надіслав позивачу копію ухвали суду від 29.08.2025. Відповідачу суд надіслав копію ухвали суду від 29.08.2025 та копію позовної заяви із додатками.
16.09.2025 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив, відповідно до якого відповідач вказує, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, був досліджений та встановлений поліцейськими під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а викладені твердження позивача є хибними, позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом з оглядом на таке. 
10.05.2025 під час несення служби у Запорізькій області інспектором управління патрульної поліції у Запорізькій області ДПП було виявлено, що водій ОСОБА_1 не виконав вимоги ПДР України.
За допомогою лазерного вимірювача TruCAM ІІ LTI 20/20 ТС № 008457 було зафіксовано порушення швидкісного режиму в межах населеного пункту більше ніж на 20 км/год, що підтверджується відео з приладу TruCAM.
Лазерний вимірювач швидкості TruCAM здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості. Даний прилад пройшов відповідну перевірку та має відповідний сертифікат. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що чинним законодавством України не заборонено використання працівниками поліції даного приладу в ручному режимі для виявлення порушення швидкісного режиму водіями транспортних засобів, а фотознімок та відеозапис, здійснений сертифікованим приладом TruCAM ІІ LTI 20/20 ТС № 008457, є доказом того, що позивач перевищив дозволену законом швидкість і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.
З огляду на викладене, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовної вимоги, оскільки оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства України.
Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Щодо пропуску позивачем строку на оскарження постанови про накладення на останнього адміністративного стягнення, суд повідомляє про таке.
Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4695879 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, була винесена інспектором ДПП 10.05.2025.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач надіслав до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції скаргу від 15.05.2025 на винесену відносно нього постанову по справі про адміністративне правопорушення, яка була розглянута 23.05.2025, результатом розгляду якої була відмова у її скасуванні.
Відповідь на свою скаргу позивач отримав 27.05.2025, після чого подав позов до суду через підсистему «Електронний суд» 05.06.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач не отримував копії постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності відразу після її винесення, оскаржував винесену відносно нього постанову до Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, в лише отримавши відмову у задоволенні поданої скраги, а отже використавши можливість досудового врегулювання спору, звернувся до суду з адміністративним позовом, суд визнає причини пропуску процесуального строку для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення поважними та задовольняє заяву позивача про поновлення такого строку.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).
З матеріалів справи вбачається, що 10.05.2025 відносно ОСОБА_1 інспектором 1 взводу 1 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Запорізькій області лейтенантом поліції Шандор Л.Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4695879, відповідно до якої останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпаП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.
З даної постанови встановлено, що 10.05.2025 о 10:42 год. в м. Запоріжжя, шосе Прибережна автомагістраль ЛЕП 6.75 км водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті перевищив встановлені обмеження руху більше ніж на 20 км/год, а саме, рухався зі швидкістю 78 км/год. Швидкість вимірювалась із застосуванням лазерного пристрою TruCAM ІІ LTI 20/20 ТС № 008457, чим порушив п. 12.4 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
Дослідивши складену постанову серії ЕНА № 4695879 від 10.05.2025 та матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з огляду на таке.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Положеннями ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Щодо здійснення фіксації порушення швидкісного режиму водіями транспортних засобів за допомогою приладом TruCAM суд повідомляє про таке.
У спірній постанові зазначено, що швидкість руху транспортного засобу під керуванням позивача вимірювалась приладом TruCAM ІІ LTI 20/20 ТС № 008457, який, за поясненнями представника відповідача, станом на момент винесення оскаржуваної постанови, пройшов перевірку та має відповідний сертифікат.
Так, судом встановлено, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM ІІ LTI 20/20 ТС № 008457 пройшов перевірку засобів вимірювальної техніки від 20.11.2024, за результатами якої видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32613, чинне до 20.11.2025. За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.
Відповідно до п. 4 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.
Виходячи з наведеного, після підтвердження відповідності вимірювань швидкості транспортних засобів лазерним TruCAM ІІ LTI 20/20 ТС № 008457 вимогам нормативно-правових актів (технічних регламентів), їх дозволяється вводити в обіг/експлуатацію.
Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», повірка законодавчо регульованих ЗВТ проводиться в експлуатації.
Міжповірочні інтервали законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями, затверджені Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становлять 1 рік.
Можливість використання приладу TruCAM ІІ LTI 20/20 ТС № 008457 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, та не суперечить вимогам законодавства, оскільки чинним законодавством, зокрема ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», не обмежено спосіб розміщення відеоприладу, яким є вимірювач швидкості. А отже доводи позивача про порушення вимог чинного законодавства інспектором поліції, що виразилось у триманні лазерний вимірювач швидкості TruCAM в руках, не обґрунтоване останнім та не заслуговує уваги.
Таким чином, покази приладу TruCAM ІІ LTI 20/20 ТС № 008457оцінюються судом як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Проте, в матеріалах справи відсутні фото з приладу TruCAM ІІ LTI 20/20 ТС № 008457, які б дали можливість встановити обставини вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме, встановити марку та модель автомобіля, його державний номерний знак, приналежність транспортного засобу позивачу та фіксація перевищення останнім швидкості. 
Представник відповідача у відзиві на позов зазначає про неможливість надати суду відеозапису зафіксованого адміністративного правопорушення через обмежений строк зберігання відеозаписів з портативного відеореєстратора. Фото з приладу TruCAM ІІ LTI 20/20 ТС № 008457 суду також надано не було
А отже у даній справі відсутні докази на підтвердження вини позивача у вчиненні останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
У відповідності до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, при її винесені не було наведено доказів, на яких ґрунтується висновок працівників патрульної поліції про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача.
У відповідності до ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, ту обставину, що відповідачем не було надано до суду належних доказів в підтвердження вини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст.286 КАС України.
Так, відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4695879 від 10.05.2025, винесеної відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підлягає скасуванню.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з Відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає відшкодуванню сплачений Позивачем при подачі даного позову до суду судовий збір в розмірі 605,00 грн.
Керуючись ст.ст.122 ч.5, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнанна протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4695879 від 10.05.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень - скасувати.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Департамента патрульної поліції, витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,00 грн.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя           О.М. Букіна