ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 380/22399/25 пров. № А/857/33638/26

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: 
судді-доповідача - Шевчук С. М., 
суддів - Боршовського Т. І., 
Носа С. П.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року у справі № 380/22399/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Флексорес» до Львівської митниці про визнання протиправним і скасування рішення,
місце ухвалення судового рішення м.Львів
розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження
суддя у І інстанції Гулик А. Г.
дата складання повного тексту рішення не зазначено

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Товариство з обмеженою відповідальністю «Флексорес» (надалі по тексту також - позивач, Товариство) звернулося в суд з адміністративним позовом до Львівської митниці (надалі по тексту також - відповідач, митний орган), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100188/1 від 06.05.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заявлена позивачем митна вартість товару підтверджується контрактом, специфікацією, інвойсом, платіжними документами, прайс-листом, розрахунком ціни, експертним висновком, експортною декларацією, транспортними документами та іншими доданими до митної декларації документами, а зауваження митного органу щодо розбіжностей та неповноти інформації є безпідставними.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року у справі №380/22399/25 позов задоволено повністю: 
визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100188/1 від 06.05.2025; 
стягнуто на користь позивача судовий збір у розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн (заявлений розмір 9000,00 грн зменшено судом першої інстанції з підстав недотримання критерію співмірності).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Флексорес» у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно відхилив доводи митного органу про пов`язаність продавця і покупця у розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, оскільки кінцевий бенефіціарний власник Товариства ОСОБА_1 є співзасновником та членом правління компанії-продавця «Polidruk West» Sp. z o.o. (Республіка Польща), а декларант не спростував впливу такої пов`язаності на ціну товару та не виконав вимог частини вісімнадцятої статті 58 Митного кодексу України (далі - МК України). На переконання скаржника, у справі простежується такий логічний ланцюжок: за наявності пов`язаності саме декларант зобов`язаний з власної ініціативи довести митному органу, що заявлена вартість є близькою до вартості операцій з непов`язаними особами, і лише після цього в митного органу виникають підстави для витребування додаткових документів.
Додатково скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано відсутність документального підтвердження того, що місце завантаження товару є площею продавця, у зв`язку з чим витрати на завантаження товару за умовами поставки FCA Cerano підлягали включенню до митної вартості на підставі пункту 6 частини десятої статті 58 МК України.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти її задоволення та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін. Заперечуючи проти доводів скарги, позивач вказує, що апеляційна скарга не містить доводів проти фактичних обставин саме цієї справи, оскільки в її мотивувальній частині відповідач посилається на реквізити рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100321/2 від 07.08.2025 та №UA209000/2025/100326/2 від 13.08.2025 і на суму судового збору 3328,00 грн, які не відповідають обставинам справи №380/22399/25, де предметом оскарження є єдине рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100188/1 від 06.05.2025, а судовий збір стягнуто у розмірі 3028,00 грн. Також позивач зазначає, що довід скарги щодо включення до митної вартості витрат на завантаження товару стосується мотивів, яких оскаржуване в цій справі рішення про коригування митної вартості не містило і які судом першої інстанції не досліджувались. Крім того, позивач посилається на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2026 у справі №380/21607/25, якою за участю тих самих сторін з тотожних мотивів вирішено аналогічний спір на користь Товариства.
Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів відсутнє обґрунтування впливу пов`язаності продавця і покупця на заявлену митну вартість товару, а посилання відповідача на наявність у нього інформації про вищу митну вартість подібних товарів, імпортованих непов`язаними особами, не є належним письмовим обґрунтуванням такого впливу. Суд першої інстанції також дійшов висновку, що відповідач не довів дотримання умов застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (метод 2а), оскільки не навів у оскаржуваному рішенні пояснень щодо зіставності обраних для порівняння товарів за обсягом партії, комерційними рівнями та умовами поставки. З огляду на це суд першої інстанції визнав протиправним та скасував оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, а заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу зменшив до 2000,00 грн з огляду на недотримання критерію співмірності, передбаченого частиною п`ятою статті 134 КАС України.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Флексорес» здійснює господарську діяльність, у межах якої закуповує в іноземних постачальників хімічні препарати торговельної марки TEXACOTE.
04.04.2014 між компанією «Polidruk West» Sp. z o.o. (Республіка Польща) як продавцем та ТОВ «Флексорес» як покупцем укладено Контракт купівлі-продажу №F-14/01 (далі - Контракт), за умовами якого продавець продає покупцю витратні матеріали для поліграфії відповідно до специфікацій, у яких вказуються асортимент, назва, кількість та ціна товару. Згідно з пунктом 2.1 Контракту товар постачається партіями, підставою для поставки окремої партії товару є двостороннє підписання специфікації. Відповідно до пункту 3.1 Контракту ціни на кожну окрему партію товару встановлюються за домовленістю сторін на умовах правил Інкотермс 2010 та вказуються у специфікаціях та інвойсах на відповідні поставки товару. Згідно з додатком до Контракту від 27.12.2024 сторони погодили продовження строку дії Контракту до 31.12.2025.
01.05.2025 сторони підписали Додаток (Специфікацію) №0105/2 до Контракту, яким погоджено поставку товару на умовах FCA Cerano (Італія) на загальну суму 65676,20 EUR з оплатою протягом 90 днів після поставки.
На підтвердження поставки продавцем виставлено покупцю комерційний рахунок (інвойс) №VAT 235/MG4/2025 від 01.05.2025 на суму 65676,20 EUR. Виробником товару є компанія TEXACHEM (Італія). Постачальник додатково надав прайс-лист від 20.04.2025, розрахунок ціни від 05.05.2025, експортну декларацію країни відправлення №25ITQ3J01DA55391B0 та інвойс виробника №176/E/25. Перевезення товару здійснювалося на умовах FCA Cerano (Італія) автомобільним транспортом, на підтвердження чого подано міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR), пакувальний лист та інші транспортні документи.
05.05.2025 декларант подав до митного органу електронну митну декларацію №25UA209230041461U2 для митного оформлення товару за основним методом - за ціною договору (контракту), додавши Контракт, Специфікацію №0105/2 від 01.05.2025, інвойс №VAT 235/MG4/2025 від 01.05.2025, прайс-лист, розрахунок ціни, інвойс виробника, експортну декларацію країни відправлення, експертний висновок №19-09/361, видаткові накладні, транспортні документи та інші документи.
Львівська митниця надіслала декларанту електронне повідомлення про надання додаткових підтверджуючих документів у порядку, передбаченому частинами третьою та четвертою статті 53 МК України. У відповідь декларант повідомив про відсутність інших документів, додатково надавши експертний висновок №19-09/361.
За результатами розгляду митної декларації Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100188/1 від 06.05.2025 та сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування зазначено, що сторони контракту є пов`язаними між собою особами; декларантом не надано документів, що демонструють близькість заявленої митної вартості до однієї з операцій, визначених частиною вісімнадцятою статті 58 МК України; наданий інвойс не містить підпису уповноваженої особи; наданий експертний висновок не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні»; експортна декларація не містить відміток митних органів країни відправлення; цінова пропозиція не містить кількості товару та умов постачання; розрахунок ціни не містить повної інформації; видаткові накладні містять посилання на договори, які не подані. У зв`язку з неподанням декларантом документів згідно з переліком, зазначеним у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість та після проведення консультацій з декларантом застосувала метод 2а (за ціною договору щодо ідентичних товарів) відповідно до статті 59 МК України, використавши як джерело інформації дані митних декларацій №25UA100180501160U8 від 05.02.2025 та №25UA100180502774U6 від 19.03.2025 на умовах поставки EXW Cerano, при цьому в рішенні зазначено, що коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилося.
Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року позов задоволено повністю.
12.06.2026 Львівська митниця звернулася до Восьмого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на вказане рішення. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу №380/22399/25 до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження. 
03.07.2026 позивачем подано відзив на апеляційну скаргу.

IV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України (далі - МК України) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні - за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України.
Частиною першою статті 53 МК України визначено, що одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною третьою статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати додаткові документи, якщо подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Частиною четвертою вказаної статті визначено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.
Відповідно до частини дванадцятої статті 58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної; у таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Згідно з частиною тринадцятою статті 58 МК України за наявності достатніх підстав вважати, що відносини пов`язаності вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. Частиною чотирнадцятою цієї ж статті визначено, що у разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини пов`язаності не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України). 
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок доведення того, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинула на митну вартість задекларованого товару, покладений на митному органі; це кореспондується з приписами частини четвертої статті 53 МК України, які надають право митному органу вимагати додаткові документи лише за наявності обґрунтованих підстав вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, та відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 25.08.2023 у справі №826/3098/16 та від 11.02.2026 у справі №560/2740/25, згідно з якими сам по собі факт пов`язаності продавця і покупця не може бути підставою для розгляду задекларованої вартості товару як неприйнятної; для висновку про вплив такої обставини на ціну товару митний орган повинен надати декларанту свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. 
Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 29.04.2026 у справі №380/29337/23, в якій, крім того, зазначено, що сама лише вказівка митного органу про наявність у нього інформації про здійснення продажу подібних товарів між непов`язаними суб`єктами за вищою митною вартістю не може вважатися належним письмовим обґрунтуванням впливу пов`язаності на ціну, оскільки таке обґрунтування повинне бути підкріплене належними та допустимими доказами.
Як з`ясовано судом і не заперечується сторонами, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100188/1 від 06.05.2025 серед підстав для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості містить посилання на пов`язаність ТОВ «Флексорес» та компанії-продавця «Polidruk West» Sp. z o.o. у розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року через те, що кінцевий бенефіціарний власник позивача ОСОБА_1 є співзасновником та членом правління продавця. 
Матеріалами справи підтверджується, що в оскаржуваному рішенні відсутнє обґрунтування того, у чому саме полягав вплив зазначеної пов`язаності на ціну товару в цій конкретній поставці: відповідач обмежився констатацією самого факту пов`язаності та посиланням на наявність у нього інформації про те, що митна вартість товарів зі схожими характеристиками, імпортованих непов`язаними суб`єктами, є вищою, ніж заявлена декларантом, не навівши при цьому, які саме непов`язані суб`єкти, за якими деклараціями, у який період, на яких комерційних рівнях та умовах поставки ввозили ідентичний чи подібний товар, а також не надавши доказів отримання позивачем від продавця будь-якої виняткової знижки чи іншого зменшення звичайної конкурентної ціни. 
За таких обставин, відповідно до частини чотирнадцятої статті 58 МК України, слід вважати, що взаємовідносини пов`язаності не вплинули на ціну оцінюваних товарів, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відхилення посилання відповідача на пов`язаність сторін як самостійну підставу для коригування митної вартості.
Досліджуючи доводи апеляційної скарги, які стосуються пов`язаності продавця і покупця, колегія суддів зазначає, викладені у скарзі посилання на постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справах №826/1857/16 та №826/2313/16, а також від 20.09.2019 у справі №826/23039/15, стосуються механізму, передбаченого частиною вісімнадцятою статті 58 МК України, який застосовується лише після того, як митний орган виконає первинний обов`язок, передбачений частинами дванадцятою - чотирнадцятою статті 58 та частиною четвертою статті 53 МК України, - обґрунтувати наявність впливу пов`язаності на ціну. 
Оскільки, як встановлено вище, в оскаржуваному рішенні такого обґрунтування наведено не було, посилання скаржника на невиконання позивачем вимог частини вісімнадцятої статті 58 МК України є передчасним та не спростовує висновків суду першої інстанції.
Стосовно ж доводів апеляційної скарги щодо необхідності включення до митної вартості витрат на завантаження товару за умовами поставки FCA Cerano, то суд апеляційної інстанції зазначає, що оскаржуване в цій справі рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100188/1 від 06.05.2025 такої підстави для коригування не містило, а суд першої інстанції відповідних висновків щодо цієї складової митної вартості не робив. Матеріалами справи підтверджується, що зазначений довід стосується мотивів, не покладених в основу оскаржуваного в цій справі рішення про коригування митної вартості, а тому не може бути прийнятий як підстава для скасування рішення суду першої інстанції у справі №380/22399/25.
Поряд із зазначеним відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс в редакції FCA (Франко-перевізник), обов`язок та витрати по навантаженню товару розподіляються залежно від визначеного сторонами місця поставки: якщо передача вантажу відбувається на підприємстві, складі чи іншому об`єкті продавця, витрати з навантаження товару на транспортний засіб покупця покладаються на Продавця, а як наслідок не включаються до митної вартості товару.
Окрім зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що інших самостійних доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем підстав для коригування митної вартості товарів за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів (стаття 59 МК України), апеляційна скарга не містить. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не навів у оскаржуваному рішенні пояснень щодо зіставності оцінюваного та обраного для порівняння товару за обсягом партії, комерційними рівнями та умовами поставки (FCA Cerano проти EXW Cerano), а також не навів характеристик ідентичних товарів за фізичними ознаками, якістю, країною виробництва та виробником, що відповідно до статті 59 МК України є обов`язковою умовою застосування вказаного методу.
При цьому колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга не містить окремих доводів щодо визначеного судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу, а тому підстав для перегляду цього висновку колегія суддів не вбачає.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 травня 2026 року у справі № 380/22399/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя | | С. М. Шевчук
судді | | Т. І. Боршовський
| | С. П. Нос